Справа № 541/1382/18
Провадження № 1-кп/541/32/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження №0000117 від 13.02.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Сорочинці Миргородського району, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -
за ст.296 ч.1 КК України

з участю сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника,адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на місці дорожньо-транспортної пригоди за адресою місто Миргород, вулиця Гоголя, 146, у громадському місці, де поруч знаходяться тротуарна доріжка та парк «Дружба», маючи умисел та бажання на вчинення хуліганських дій, тобто грубого порушення громадського порядку, діючи відкрито для інших членів суспільства, безпричинно, нехтуючи встановленими та прийнятими правилами поведінки і нормами моралі, поводячи себе нахабно та зухвало, ставлячи себе вище суспільства, виявляючи свою перевагу над потерпілим, почав провокувати ОСОБА_6 на конфлікт, буйно себе поводити, обґрунтовуючи це тим що останній не повинен здійснювати відеозйомку наслідків ДТП на власний мобільний телефон.

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок, із особливою зухвалістю, на підвищених тонах, криком та в грубій формі почав висловлюватись на адресу ОСОБА_6 нецензурними словами, ображати, залякувати та висловлювати погрози щодо фізичної розправи, тим самим показувати зневагу до останнього, при цьому не маючи для цього жодного вагомого мотиву.

В ході словесної сварки ОСОБА_3 , наніс ОСОБА_6 один удар лівою рукою зжатою в кулак в область щелепи, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав спиною на землю. Після того, як потерпілий підвівся та продовжив здійснювати відеозйомку, ОСОБА_3 це обурило, й він знову підійшов до нього, та наніс почергово два удари лівою рукою зжатою в кулак у праве око, внаслідок чого потерпілий знову впав на землю.

Після цього, ОСОБА_3 продовжив реалізовувати свої злочинні наміри, не звернувши увагу на те, що у потерпілого з носа від ударів текла кров та заважала йому реагувати на удари, які йому наносилися під час конфлікту, користуючись нерівністю сил, вихватив із рук ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung N 7000» та силою рук почав здавлювати його, зігнувши корпус телефону та пошкодивши екран, після чого викинув вищевказаний мобільний телефон у канаву з водою.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритий перелом кісток носа зі зміщенням; травматичний периодонтин на нижній щелепі 1 зправа 1,2 зубів зліва; синці, що розташовані: навколо правого ока; на нижній повіці лівого ока; на правій щоці; в ділянці проекції нижньої щелепи зправа, з розповсюдженням на верхню третину шиї по передньо-боковій поверхні, які відповідно до висновку експерта №63 від 27.02.2018, висновку комісійної судово-медичної експертизи №57 від 22.03.2018 могли утворитися від не менше ніж трьох ударів в ділянку нижньої щелепи справа, носа і правого ока тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук, стиснені в кулак, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам викладеним вище та у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Свою винуватість в інкримінованому діянні ОСОБА_3 , не визнав та пояснив суду. 12 лютого 2018 року в другій половині дня йому повідомили, що автомобіль УАЗ Патріот, який йому належить за кермом якого перебував ОСОБА_7 потрапив в ДТП. Він прибув на місце події неподалік зупинки громадського транспорту «Керамтехнікум», в м. Миргород по вулиці Гоголя. Незадовго приїхав поліцейський автомобіль в якому знаходилися особи в цивільному одязі, які повідомили що перевіряють наявність потерпілих внаслідок ДТП. Через деякий час приїхали працівники ДАІ. На місці події зібралося багато людей. Серед яких був потерпілий, він був в окулярах, спортивній куртці. Коли приїхала техніка для евакуації автомобіля потерпілий, заважав погрузці автомобіля. Підходив занадто близько та постійно фотографував на мобільний телефон відео чи фото що було небезпечно. Він особисто не підходив до потерпілого та ніяких тілесних ушкоджень не наносив. Однак бачив, як його дружина сварилася з потерпілим. Через де який час приїхали працівники поліції, та повідомили, що його звинувачують у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . На вимогу працівників поліції він поїхав в лікарню. Перебуваючи в лікарні, де разом з потерпілим проходив медичний огляд, бачив на правому боці обличчя ОСОБА_6 садно, однак кров з носа не текла. Вважає, що потерпілий його обмовляє з метою отримання коштів шляхом шахрайства. Тому дружина в приміщенні лікарні, а він зустрівшись поблизу приміщення прокуратури пропонували потерпілому придбати якусь річ велосипед, чи оплатити комунальні послуги. Стверджував, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати в результаті падіння з велосипеду, оскільки була зима, ожеледиця, а потерпілий їздив на велосипеді. Припускав, що на місці події міг висловити декілька фраз з застосуванням нецензурних слів. Цивільні позови прокурора та потерпілого не визнає.
Однак винуватість ОСОБА_3 за обставинами, встановленими судом, у вчиненому діянні підтверджується доказами, перевіреними і проаналізованими в ході судового слідства судом.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 який суду пояснив, що 12 лютого 2018 року близько 17 години він повертався додому по вулиці Гоголя міста Миргород в бік центральної районної лікарні. Поблизу керамічного технікуму побачив автоаварію, автомобіль знаходився на узбіччі дороги. ОСОБА_3 та його дружина стояли на дорозі. За подією спостерігали багато людей, які фотографували подію він також почав фотографувати мобільним телефоном. Як зараз йому відомо дружина обвинуваченого ОСОБА_8 почала його сварити і закривати, щоб перешкодити в фотозйомці. В цей час до нього підбіг обвинувачений, вихватив з рук мобільний телефон, кинув на землю та наніс удар рукою в нижню губу. Під час заподіяння удару окуляри впали на землю. Від удару він упав на землю спиною вниз. Потім підвівся, підняв телефон, зателефонував на 102, повідомив про заподіяння йому удару і продовжував далі фотографувати події які відбуваються. В цей час приїхав автокран, щоб погрузити автомобіль. До нього знову підбіг ОСОБА_3 , вихватив телефон переломив його та кинув в канаву і наніс кулаком удар в праве око. В наслідок заподіяного удару розбив ніс, потекла кров. Від отриманого удару впав на землю на спину. Потім він піднявся, знайшов телефон, забрав велосипед і пішов в лікарню по дорозі залишивши вдома велосипед. В приймальному відділені лікарні продув алкотест який не показав стану алкогольного сп`яніння та чекав на обвинуваченого. Коли привезли працівники поліції обвинуваченого в лікарні його дружина ОСОБА_8 пропонувала потерпілому оплатити комунальні послуги, за те щоб останній не мав претензій до ОСОБА_9 , однак він відмовився. Після огляду в лікарні він пішов додому. Наступного дня в зв`язку з поганим станом здоров`я звернувся до лікаря і був госпіталізований в ЛОР відділення Миргородської ЦРЛ де і проходив лікування. Однак до цього часу у нього залишилися проблеми із зором. В результаті злочинних дій обвинуваченого, які носили цинічний характер, оскільки незважаючи на те що він повідомив поліцію про інцидент ОСОБА_10 наніс йому другий удар. В зв`язку із скоєнням злочину він поніс значні матеріальні витрати на лікування, придбання медичних препаратів, переносив моральні страждання, в зв`язку з приниженням перед значною масою людей в світлу пору доби, фізичний біль. Був змушений перебувати в лікарні, приймати участь в ході досудового розслідування та суду. Тому на відшкодування шкоди завданої злочином просив стягнути з обвинуваченого 30000 моральної шкоди та 3166 грн.55 коп. матеріальну шкоду, задовольнивши заявлений ним цивільний позов. Погоджувався з запропонованою прокурором мірою покарання у виді арешту та вважав, що заявлений прокурором позов підлягає до задоволення.

Допитані судом свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду повідомили. що вони приїжджали біля парку «Дружба», поблизу керамічного технікуму в лютому 2018 року близько 17 години. Побачили ДТП і зупинилися із цікавості. Людей було багато. Потерпілий почав фотографувати за допомогою мобільного телефону. До нього підійшла світловолоса жінка з вимогою припинити фотографування, однак він продовжував фотографувати. Тоді до потерпілого підійшов чоловік високого зросту в синій куртці, забрав і викинув телефон, штовхнув - останній впав на спину. Піднявшись із землі потерпілий взяв телефон і продовжував фотографувати. Той самий чоловік підійшов другий раз до потерпілого наніс йому удар, забравши телефон розбив його об деревину. Потерпілий упав, у нього появилася кров на обличчі. Потерпілому були завдані удари коли кран здійснював погрузку автомобіля що зазнав пошкоджень. В цей час приїхали працівники поліції, яким вони дали свідчення про обставини інциденту.

Витягом з ЄРДР №0000117 від 12.02.2018, згідно якого 12.02.2018 о 17 годині ОСОБА_3 , діючи з особливою зухвалістю наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 та пошкодив мобільний телефон.

Заявою ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності особу, яку може впізнати, що заподіяла йому тілесні ушкодження близько 17 години в місті Миргород по вулиці Гоголя,144.

Рапортом помічника чергового Миргородського ВП ГУНП , яким 12.02.2018 року о 16 годині 58 хв. зафіксовано повідомлення заявника ОСОБА_6 про бійку що відбувається поблизу керамічного технікуму де відбулася ДТП.

При проведені слідчого експерименту 17.02.2018 року потерпілий ОСОБА_6 повідомив про обставини та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 аналогічні свідченням наданим суду, продемонстрував механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень та пошкодження його мобільного телефону обвинуваченим, що зафіксовано на фото таблицях.

В ході слідчого експерименту свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 17.02.2018 року продемонстрували механізм, кількість, черговість нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 та пошкодження мобільного телефону потерпілого, що є аналогічними із свідченнями потерпілого ОСОБА_6 наданими суду та при проведенні слідчого експерименту. Які зафіксовано на фото таблицях.

Згідно висновку судово - медичної експертизи від 27 .02.2018 року у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, у вигляді синця навколо правого ока ,бурувато-синього кольору посередині та зеленувато-жовтого на периферії на загальній площі 5,3 х3,6см.Схожі за характером синці розташовані на нижній повіці лівого ока, розміром 4,2х2,0см, на правій щоці, розміром 3,0х4,0 см., в ділянці проекції тіла нижньої щелепи зправа, з розповсюдженням на верхню третину шиї по передньо-боковій поверхні розміром 6,3х4,5см., закритий перелом кісток носа зі зміщенням, травматичний периодонтит на нижній щелепі 1 зправа 1,2 зубів зліва, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів за обставин скоєння злочину підтверджених в ході судового розгляду. Та в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивші короткочасний розлад здоров`я.

Висновком комісійної судово - медичної експертизи №57 від 22.03.2018 року встановлено, що у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа з синцем лівого ока, контузія правого очного яблука з крововиливом в скловидне тіло, раною нижньої повіки правого ока синцем повік правого ока з розповсюдженням на щоку, травматичний підвивих перших зубів нижньої щелепи, скол 1/3 коронки другого лівого нижнього зуба з синцем в ділянці нижньої щелепи більше справа. Тілесні ушкодження могли утворитися від не менш 3 ударів в ділянку нижньої щелепи справа, носа і правого ока тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кисті рук стиснені в кулак. Які окремо та в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По давності заподіяння не суперечать строку подій 12.02.2018 року. Локалізація, кількість морфологічні особливості тілесних ушкоджень та відсутність тілесних ушкоджень на виступаючих частинах тіла виключають можливість їх утворення при падінні з висоти власного зросту на землю вкриту льодом. Показання ОСОБА_6 під час його допиту та проведення слідчого експерименту щодо часу та механізму заподіяння є слушними. Виявлені у потерпілого ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин повідомлених свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час допитів та при проведенні слідчого експерименту17.02.2018.

Під час пред`явлення особи для впізнання по фотознімках свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 27.04.2018 року впізнали ОСОБА_3 вказавши характерні риси його статури та обличчя, як особу який 12.02.2018 року близько 17 години на місці ДТП поблизу парку «Дружба» в місті Миргород наніс 3 удари по обличчю чоловіка похилого віку яким був потерпілий ОСОБА_6 .

Довідкою травмпункту Миргородської ЦРЛ №586 від 12.02.2018 року відповідно до якої у ОСОБА_6 встановлено закритий перелом носа, забійні рани обличчя, рекомендована консультація лорлікаря , яка об`єктивно підтверджує свідчення надані суду свідком ОСОБА_14 , що провів огляд та видав довідку.

На думку суду пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 які знаходилися на місці ДТП, ОСОБА_19 , який здійснював завантаження автомобіля на евакуатор про те, що будь-яких конфліктних ситуацій на місці ДТП та потерпілого не бачили, не є беззаперечним доказом непричетності ОСОБА_3 до скоєння злочину. Оскільки вказані свідки є товаришами обвинуваченого і на прохання останнього організували та проводили на місці ДТП «погрузку» автомобіля ОСОБА_3 на евакуатор (лафет) за допомогою підйомного крану. Виконуючи ці небезпечні роботи та в зв`язку з роботою двигунів техніки, яка була задіяна об`єктивно не мали змоги бачити і чути, що відбувалося на відстані 15-20 метрів від проїжджої частини де стався інцидент. Крім того свідок ОСОБА_15 зазначав що він на місці події був відсутній протягом 15-25 хвилин. Свідок ОСОБА_17 повідомив що на місце події він прибув через півгодини, як автомобіль був евакуйований з місця ДТП. ОСОБА_18 вказував, що перебуваючи на місці ДТП, він відволікався на розмови з іншими людьми і вся його увага була зосереджена на завантаженні автомобіля. Свідок ОСОБА_7 повідомив що в той час коли кран здійснював завантаження автомобіля на евакуатор уже перебував в лікарні, оскільки під його керування автомобілем сталася ДТП.

Суд критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_20 , дружини обвинуваченого, що на місці ДТП, потерпілий фотографував її і вона просила цього не робити. А також твердження, що потерпілий стояв на схилі і підсковзнувшись впав, потім підвівся і відійшов, будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було, оскільки вони спростовуються висновками судових медичних експертиз які виключають можливість отримання таких тілесних ушкоджень в наслідок падіння потерпілого на землю з висоти власного зросту та вищенаведеними доказами які узгоджуються між собою.

Не заслуговують на увагу твердження свідка ОСОБА_7 , який стверджував, що події відбувалися близько 15 години,оскільки вони спростовуються повідомленням ОСОБА_6 про скоєння щодо нього злочину, яке отримане близько 17 години, рапортом помічника чергового Миргородського ВП ГУНП, яким 12.02.2018 року о 16годині 58 хв. зафіксовано повідомлення заявника ОСОБА_6 про бійку що відбувається поблизу керамічного технікуму де відбулася ДТП.

Суд вважає безпідставними твердження сторони захисту про можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим за будь-яких інших обставин, в тому числі внаслідок падіння з велосипеду, оскільки будь-яких об`єктивних даних які б підтверджували вказані обставини в ході досудового розгляду не встановлено і стороною захисту суду не надано. З цих підстав суд не бере до уваги свідчення свідка ОСОБА_14 який припускає можливість отримання за таких обставин тілесних ушкоджень потерпілим, на які посилається захист.

У суда відсутні підставами для задоволення клопотання захисту про визнання недопустимими доказами протоколи впізнання особи проведені за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки ці докази здобуті в ході досудового слідства з дотримання положень ч.1, 6 та 7 ст. 228 КПК України. Протокол містить дані які підтверджують,що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, попередньо з`ясував, чи можуть свідки впізнати особу, яка заподіювала тілесні ушкодження ОСОБА_6 , опитав про його зовнішній вигляд і прикмети, а також про обставини, за яких вони бачили цю особу. Впізнання провадилося за фотознімками,оскільки свідки постійно не проживають в місті Миргород. Фотознімок обвинуваченого ОСОБА_3 , пред`являється свідкам разом з іншими фотознімками, яких було три. Фотознімки, що пред`являлися, не мали різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями. Особи на інших фотознімках були тієї ж статі і не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з ОСОБА_3 , особою яка підлягає впізнанню.
На думку суду не заслуговує на увагу твердження захисту що непричетність до скоєння злочину ОСОБА_3 підтверджується повідомленням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які під час розгляду справи судом не змогли однозначно вказати на обвинуваченого як на особу що заподіяла тілесні ушкодження потерпілому в лютому 2018 року, оскільки з часу вчинення злочину до часу допиту судом 29.10.2018 року свідків минув значний проміжок часу.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_3 своєї причетності до вчинення злочину та не визнання вини ,суд розцінює як спосіб захисту та не бажання нести відповідальність за скоєне.

Суд також не може погодитися з твердженнями захисту, що дії які інкримінуються ОСОБА_3 не містять ознак злочину передбаченого ст. 296 КК України, оскільки не був порушений громадський порядок, що підтвердили допитані судом свідки, які не бачили інциденту, тривалість його в межах 10 хвилин, відсутність проявів особливої зухвалості та цинізму зважаючи на наступне.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди. За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.
Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Про що свідчать дії правопорушника які здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи .Хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Таке тлумачення відповідає позиції викладеній Верховним Судом у справі № 288/1158/16-к.
В ході судового розгляду встановлено, що потерпілий та обвинувачений раніше знайомі не були, будь яких відносин не підтримували. Підстави для раптового виникнення неприязних відносин між ними судом невстановлені, оскільки дії потерпілого ОСОБА_6 не давали для цього підстав, так як останній проводив фотографування в громадському місці подій які могли мати суспільний інтерес. Дії вчинені обвинуваченим (нанесення тілесних ушкоджень повторно через деякий проміжок часу, пошкодження мобільного телефону ) були позбавлені будь-якої необхідності і свідчать про розгнуздане самолюбство останнього, пов`язане з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Судом встановлено поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю і суб`єктивної сторони, мотиву явної неповаги до суспільства, оскільки застосування насильства не було зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань .
Таким чином, розглянувши провадження на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши надані суду докази сторони обвинувачення, та сторони захисту проаналізувавши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що доведена винуватість ОСОБА_3 в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке є злочином невеликої тяжкості,особу ОСОБА_3 який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обставину яка обтяжує покарання та висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.

За таких обставин, зважаючи на наслідки які настали в результаті скоєння злочину, та думку потерпілого щодо призначення покарання, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 296 КК України.

Статтею 128 ч.5 КПК України передбачено розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини що виникли у зв`язку з цивільним позовом не врегульовані КПК, до них застосовуються норми ЦПК України що не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, обов`язок по доказуванню обставин на які посилається особа як на підставу своїх вимог та заперечень покладається на цю особу.

Потерпілим заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди (витрати на лікування в зв`язку з скоєнням щодо нього злочину та ремонт пошкодженого мобільного телефону) в розмірі 3165 грн. 50коп. На підтвердження вказаних вимог надані касові квитанції та товарні чеки. Із змісту яких випливає придбання два рази ліків в один і той же час на одну ту ж суму в розмірі 945грн. 51 коп. (а.п. 41 та а.п.42,зворот т.1), внесення благодійного внеску в розмірі 30,00 грн. та оплата послуг банку 10,00 грн. Суд вважає що належними доказами які підтверджують розмір матеріальної шкоди завданої злочином потерпілому є касові чеки, що підтверджують матеріальні витрати понесені потерпілим під час проходження лікування, та квитанція про вартість ремонту мобільного телефону. Отже вимоги про стягнення матеріальної шкоди необхідно задовольнити частково в розмірі підтвердженому належними доказами - 2246 грн.80 коп.,за виключення розміру благодійної допомоги, послуг банку та подвоєння витрат в розмірі 945 грн.51 коп.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги обставини скоєння злочину, ступінь вини цивільного відповідача, публічне моральне приниження потерпілого під час скоєння злочину, тривалість лікування, перенесення фізичного болю, а також порушення звичайного ритму життя потерпілого,в тому числі в зв`язку з судовим розглядом кримінального провадження та з урахуванням принципу розумності та справедливості визначає в розмірі 15000 гривень які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілого відповідно до ст. 23,1167 ЦК України частково задовольнивши позовні вимоги.

Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами.

Процесуальні витрати на залучення експертів, відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 23,1166,1167,1206 ЦК України -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 17246(сімнадцять тисяч двісті сорок шість) гривень на відшкодування шкоди завданої злочином з яких на відшкодування моральної шкоди 15000 грн. та 2246 грн. 80 коп., на відшкодування матеріальної шкоди.

Цивільний позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації 2541(дві тисячі п`ятсот сорок одну ) гривню 30 коп. витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з моменту його проголошення, учасниками кримінального провадження шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку в будь-який час.

Суддя ОСОБА_1