Дата документу 18.07.2019
Справа № 501/2729/13-к
15 липня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська (нині - Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України,
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
ОСОБА_9 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), в особливо великих розмірах (ч.4 ст.190 КК України), вчиненому за таких обставин.
В період до 27 липня 2012 року, ОСОБА_9 , вибравши предметом свого злочинного посягання майно ОСОБА_6 , діючи по єдиному умислу, направленому на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , керуючись корисним мотивом, шляхом обману у вигляді повідомлення неправдивих відомостей про свою успішну посередницьку діяльність у сфері реалізації арештованого майна з прилюдних торгів, що не відповідає дійсності, знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору доручення на укладання попереднього договору про наміри придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 з покупцем від 09 червня 2012 року, де відповідно до п.1.1. Договору ОСОБА_9 виступив як продавець нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
27 липня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в АН «Резидент» у присутності його директора ОСОБА_10 , за тією ж адресою укладено договір №13/725 про надання юридичних послуг та того ж дня складено двосторонню розписку на грошову суму, що становить 376488 грн., яку надав частинами до 27 липня 2012 року ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , з метою придбання останнім в його інтересах нерухомого майна згідно їх домовленостей, з яких витікало, що 27 липня 2012 року ОСОБА_9 на прилюдних торгах, що відбувалися в АДРЕСА_4 , придбав в його інтересах нерухомість, а саме: квартиру АДРЕСА_5 , однак ці відомості не відповідають дійсності, так як зазначена квартира згідно договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2006 року № 6731 належить ОСОБА_11 .
Згодом, в першій половині серпня 2012 року ОСОБА_9 передав через директора АН «Резидент» ОСОБА_10 копію платіжного доручення №1743 від 17 липня 2012 року (операція проведена через філію АБ «Південний» в м. Чорноморську), копію платіжного доручення №1484_03 від 27 липня 2012 року (операція проведена через філію АБ «Південний» в м. Одесі) та копію Протоколу №11/072/14/IV проведення прилюдних торгів по реалізації зазначеної квартири приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», згідно якого ОСОБА_6 є переможцем торгів, що в цілому не викликало сумнівів зі сторони ОСОБА_6 відносно дій ОСОБА_9 , однак також не відповідають дійсності.
28 січня 2010 року у відділі державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції (в теперішній час Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) відкрито зведене виконавче провадження № В-10/159 про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_11 на користь АТ «УкрСиббанк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки кв. АДРЕСА_5 .
За результатами конкурсної комісії Управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області від 06 червня 2012 року, переможцем на право реалізації зазначеної квартири визнано приватне підприємство «НИВА-В.Ш.» філія № 16.
07 червня 2012 року між відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції (в теперішній час Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) та ПП «НИВА-В.Ш.» філія № 16 укладено договір № 1612222 «Про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна».
Згідно повідомлення директора філії № 16 ПП «НИВА-В.Ш.» від 17 вересня 2012 року за вих. № 1241, повторні прилюдні торги по реалізації зазначеної квартири не відбулися в зв`язку з відсутністю купівельного попиту, майно не реалізовано.
Таким чином, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, а також повертати отримані кошти від ОСОБА_6 , заволодів шляхом обману грошима ОСОБА_6 в сумі 376488 грн., які привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.
Повторно, в період до 01 серпня 2012 року, ОСОБА_9 , вибравши предметом свого кримінального посягання майно ОСОБА_7 , діючи по єдиному умислу, направленому на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , керуючись корисним мотивом, шляхом обману у вигляді повідомлення неправдивих відомостей про свою успішну посередницьку діяльність у сфері реалізації арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, що не відповідає дійсності, знаходячись в агентстві нерухомості «Резидент», розташованому за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (м. Іллічівськ), вул. Данченко, 7, 21-Н, згідно договору доручення на укладання попереднього договору про наміри придбання об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 з покупцем від 20 червня 2012 року, де відповідно п.1.1. Договору ОСОБА_9 виступив як продавець нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_6 .
01 серпня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в АН «Резидент», у присутності його директора ОСОБА_10 за тією ж адресою укладено договір 13/726 про надання юридичних послуг, та того ж дня складено двосторонню розписку на грошову суму, що становить 328000 грн., яку надала частинами до 01 серпня 2012 року ОСОБА_7 ОСОБА_9 , з метою придбання останнім в її інтересах нерухомого майна згідно їх домовленостей, з яких витікало, що 01 серпня 2012 року ОСОБА_9 на прилюдних торгах, що відбулися в АДРЕСА_4 , придбав в її інтересах нерухомість, а саме: квартиру АДРЕСА_7 , однак дані відомості не відповідають дійсності, так як зазначена квартира згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 липня 2007 року № 4749 належить ОСОБА_13 .
Відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції (в теперішній час Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_7 та винесено постанову з метою визначення ринкової вартості арештованого майна.
Станом на 13 листопада 2012 року здійснювалось ознайомлення сторін виконавчого провадження з висновком рецензії, а вказана квартира на конкурсну комісію управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції не надавалась.
Таким чином, ОСОБА_9 , не маючи наміру виконати взяті на себе обов`язки, а також повертати отримані кошти від ОСОБА_7 , заволодів шляхом обману її грошима в сумі 327 590 грн., які привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.
Прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи наявністю обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які підтверджуються доказами, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученому до обвинувального акту.
Крім того, прокурор посилалась на ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.
З тих саме підстав прокурор вважала за неможливе застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Потерпілі клопотання прокурора підтримали.
Захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби, мотивуючи недоведеністю ризиків, на які посилається прокурор. При цьому ОСОБА_9 вину у вчиненні злочинів не визнав та висловив бажання надавати показання виключно після допиту потерпілих та свідків.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження та потерпілих, суд вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з таких підстав.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, за які кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Перелік доказів, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів.
Крім того, судом встановлено наявність обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Про наявність вказаного ризику свідчить тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім того, судом встановлено, що 18 березня 2014 року під час судового розгляду цього кримінального провадження, ОСОБА_9 , після участі у декількох судових засіданнях, у останнє, про яке був належним чином повідомлений про час та дату, не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2018 року до обвинуваченого було застосовано привід (т.3, а.с.58).
Відповідно до рапорту Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області привід обвинуваченого до суду здійснити неможливо через його відсутність за місцем мешкання.
Ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2014 року, 30 червня 2016 року, 27 січня 2017 року, 26 жовтня 2017 року, 06 червня 2018 та 12 грудня 2018 року ОСОБА_9 надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою його приводу до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2018 року обвинуваченого виявлено на території Російської Федерації, а 13 грудня 2018 року затримано на території Луганської області.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що виїхав до Російської Федерації з метою працевлаштування, однак за першої ж можливості повернувся до України.

Однак, з матеріалів справи (т.4, а.с.87) вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Новосибірська Краснодарського краю Російської Федерації від 26 липня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у порушенні міграційного законодавства та йому призначено покарання у вигляді штрафу з видворенням за межі Російської Федерації.

11 грудня 2018 року ОСОБА_9 видворено з Російської Федерації через пункт пропуску КПП «Чертково».

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений, достеменно знаючи про те, що стосовно нього здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, розуміючи свій юридичний обов`язок постати перед судом, умисно вчинив дії для приховування місця свого перебування, що змусило суд вживати заходи, спрямовані на його розшук і затримання.

На думку суду наведене недвозначно свідчить про існування ризику переховування від суду, рівень вказаного ризику протягом перебування обвинуваченого під вартою не зменшився.

Передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, н який посилається прокурор, останнім не доведено.

Зазначені вище обставини є також обставинами, передбаченими п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, а саме - застави, домашнього арешту, особистої поруки та особистого зобов`язання.

При цьому суд також бере до уваги вагомість наявних доказів; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_9 .

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які б виключали застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

З цих підстав клопотання захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196, 197, 199, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 вересня 2019 року, включно.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3