Справа № 404/6175/19
Номер провадження 1-кс/404/3928/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників володільця, - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , володільця ОСОБА_6 , розглянувши в залі судового засідання Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0006470, з попередньою кваліфікацією за пп. 1,5 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2019 року слідчий СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку від 22 серпня 2019 року майно: полімерний футляр чорного кольору в котрому було виявлено предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням на рамці « НОМЕР_1 » на затворі «VALTRO» mod 98. civil cal. 9mm з магазином та 12 предметів схожих на набої документом дозволом на право зберігання датоване 25.02.1994 року та мобільний телефон марки Samsung J6 ІМЕІ-1: НОМЕР_2 та ІМЕІ-2: НОМЕР_3 ; із сім картою оператора «Водафон» ( НОМЕР_4 ) та картою пам?яті на 8 Гб, флеш накопичувач «KINGSTON» чорного кольору у вигляді позбавлення права володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що є підстави вважати що у телефоні належному гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься інформація яка має відношення до умисного вбивства, зокрема: номерів телефонів, переписок, фото, відео та ін.

Станом на момент звернення з клопотанням про арешт майна, в провадженні СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області знаходились матеріали досудового розслідування за №0006470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Одразу після вбивства адвоката ОСОБА_8 опрацьовувалась робоча версія про наявність боргових зобов`язань між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

За місцем проживання ОСОБА_6 , в АДРЕСА_1 . під час проведення обшуку виявлено та вилучено: полімерний футляр чорного кольору в котрому було виявлено предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням на рамці « НОМЕР_1 » на затворі «VALTRO» НОМЕР_5 . civil cal. 9mm з магазином та 12 предметів схожих на набої, дозвіл на право зберігання від 25.02.1994 року, мобільний телефон марки Samsung J6 ІМЕІ-1: НОМЕР_2 та ІМЕІ-2: НОМЕР_3 ; із сім картою оператора «Водафон» та картою пам?яті на 8 Гб, флеш накопичувач «KINGSTON».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні необхідно забезпечити повну, об`єктивну та неупереджену перевірку всіх обставин справи, зокрема: причетність особи до злочину, мотиви позбавлення життя адвоката ОСОБА_8 , існування боргових зобов`язань, визначити можливий причинний зв`язок між вилученим пістолетом і знаряддям злочину - яким є вогнепальна зброя, що була використана для позбавлення життя людини.

Дослідити кваліфікуючі ознаки в цьому кримінальному проваджені та провести експертизи можливо за умов збереження у незмінному стані вилучених об`єктів. Існує реальний ризик, що власник/володілець є зацікавленим у задоволенні особистих інтересів, тобто зможе: спотворити, змінити, приховати, передати, пошкодити або знищити вилучені речі. Арешт майна ОСОБА_6 , з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника та володільця майна, шляхом накладення арешту, заборони володіння, користування та розпорядження, з метою запобігання його зникнення, знищення, пошкодження, зміни.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі обшуку, протоколах допиту свідків, потерпілої, огляду місця події; на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення або зміни майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов майно, що було тимчасово вилучено слідчим відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування, призначення та проведення спеціальних досліджень є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога слідчого про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власника та володільця вилученого майна, шляхом накладення арешту та заборони користування та розпорядження. Негативних наслідків від вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено.

Держава забезпечує право особи на мирне володіння майном; зобов`язується виконати позитивний обов`язок пов`язаний з організацією проведення ефективного досудового розслідування. Дотримання заявлених істотних та суспільно-корисних інтересів переважає строкове, незначне обмеження майнових прав власника/володільця тимчасово вилученого майна.

23 серпня 2019 року, на підставі ч. 2 ст. 132 КПК України, слідчий обґрунтовано звернувся з цим клопотанням до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування.

27 серпня 2019 року, досудове розслідування доручили СУ ГУНП в Кіровоградській області..

Розгляд своєчасно поданого законного клопотання про арешт майна необхідно продовжити, оскільки чинний КПК України не містить підстав для відмови в застосуванні заходу забезпечення через зміну органу розслідування. Окремо необхідно зауважити, що вирішення питання про арешт проводиться з участю іншого власника (ч. 2 ст. 172 КПК України). Через неявки іншого власника майна та представника, розгляд клопотання переносили. Таким чином, неможливо відмовити в арешті лише через неявки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Керуючись ст.170 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження, користування, розпорядження : полімерним футляром чорного кольору в котрому було виявлено предмет ззовні схожий на пістолет із маркуванням на рамці « НОМЕР_1 » на затворі «VALTRO» mod 98. civil cal. 9mm з магазином та 12 предметів схожих на набої, документом дозволом на право зберігання датоване 25.02.1994 року та мобільний телефон марки Samsung J6 ІМЕІ-1: НОМЕР_2 та ІМЕІ-2: НОМЕР_3 ; із сім картою оператора «Водафон» ( НОМЕР_4 ) та картою пам?яті на 8 Гб, флеш накопичувач «KINGSTON» чорного кольору. Розяснити, що право на огляд і виїмку змісту кореспонденції з мобільного телефону, - тобто втручання у приватне життя, здійснюється за правилами ч. 3 ст. 261 Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , з вчиненням ним у визначеному законом порядку дій по реєстрації арешту майна та забезпечення умов його зберігання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1