ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2388/18 Номер провадження 11-кп/814/760/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у режимі відео конференції з Державною установою «Полтавська виправна колонія (№64) провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 28 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Роменського району, с. Вощилиха, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, без постійного місця проживання, по даній справі засудженого: 29.04.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ст. 94 КК України (в ред. 1960 року) на строк 11 років позбавлення волі,-
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Зазначає, що за весь час відбування покарання не має стягнень. У зв`язку перебуванням на профілактичному обліку в медичній установі до суспільно корисної праці не залучався. На звернення засудженого до адміністрації установи про працевлаштування відповідно до стану здоров`я, отримував відмови. Від виконання різного роду робіт в колонії не відмовлявся. Зазначає, що адміністрацією установи не створено умови для працевлаштування відповідно до стану здоров`я засудженого.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про безпідставність поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали,судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29.04.2011 року за ст.94 КК України (в ред. 1960 року) на 11 років позбавлення волі.

30.10.2018 самостійно звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання.

27.07.2011 ОСОБА_8 утримується в місцях ув`язнення. За час утримання у СІЗО м. Полтава характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 27.07.2011 відбував покарання у Полтавській виправній колонії (№ 64). За період відбування покарання характеризувався в основному посередньо, стягнень та заохочень не має. Намагається дотримуватись внутрішнього розпорядку. Роботи по самообслуговуванню виконує під контролем.

У зв`язку з захворюванням засуджений ОСОБА_8 не працював на виробництві, однак постійно залучався до робіт по благоустрою території та приміщень установи виконання покарань. Не зважаючи на тривалий строк відбутого покарання, засуджений за виконання цих робіт жодного разу не заохочувався, що свідчить про недостатні зусилля ОСОБА_8 при виконанні дорученої йому роботи.

Ця обставина, разом з іншими даними щодо поведінки засудженого, вказує на те, що він не став на шлях виправлення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_8 не довів своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 28 лютого 2019 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4