Справа № 202/5890/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

21 жовтня 2019 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , пропродовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася з вищевказаним клопотанням, в якому зазначає, що слідчим відділом здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001356 від 25.08.2019 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що 25.08.2019 року приблизно о 20-00 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , розпивав алкогольні напої з ОСОБА_7 , 1982 року народження, між ними виник конфлікт, а у подальшому бійка, в ході якої ОСОБА_5 кухонним ножем наніс ОСОБА_7 один удар в грудну клітину зліва, спричинивши колото-різане поранення грудної клітини зліва, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_7 .

26.08.2019 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця події, протокол огляду трупа, протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновком судово-медичного дослідження, іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 27.08.2019 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 жовтня 2019 року.

Однак завершити досудове розслідування до цього часу не є можливим у зв`язку з необхідністю отримання висновків раніше призначених судових експертиз.

21 жовтня 2019 року строк досудового розслідування продовжено прокурором до 3-х місяців.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктом 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які допитані на теперішній час тільки в ході досудового слідства, шляхом вмовляння їх змінити свої покази в ході судового слідства, оскільки з деякими свідками він безпосередньо знайомий та спільно проживає, а саме зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а інформація щодо інших свідків є у матеріалах кримінального провадження. Також ОСОБА_5 може вчинити інший аналогічний злочин, оскільки інкримінований злочин вчинено без визначеного мотиву під час вживання алкогольних напоїв. Перебуваючи на волі, після чергового вживання алкогольних напоїв може знову скоїти аналогічний злочин.

За цих підстав, посилаючись на вагомість наявних доказів та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, слідчий просить продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до трьох місяців.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора, яка клопотання підтримала, позицію підозрюваного та його захисника, які проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на відсутність жодних об`єктивних даних, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню:

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001356 від 25.08.2019 року, в якому 26 серпня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.08.2019 року, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід тримання під вартою до 23 жовтня 2019 року.

Згідно з частиною 3 статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 5 статті 199 ЦПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Так, відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як зауважив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Медведев та інші проти Франції», право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинно носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Згідно з п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
Як вбачається зі змісту ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосовуючи даний запобіжний захід, слідчий суддя виходив із обґрунтованості повідомленої йому підозри та доведеності прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, запобігти якому неможливо шляхом застосування іншого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не має стійких соціальних зв`язків.

Разом із тим, про наявність на сьогодні цього ризику в клопотанні слідчого про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою не зазначено.

Натомість цього слідчий у клопотанні вказав, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктом 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та вчинити інший аналогічний злочин. При цьому, формально пославшись у клопотанні на наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 177 КПК України, тобто можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий цей ризик взагалі не обґрунтував.
У той час як саме сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи особи.
Зокрема, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі «Мамедова проти Росії» ЕСПЛ зазначив, що, розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії. Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати з чисто абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину. Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).
У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Крім того, слід відзначити, що з огляду на положення чинного законодавства, зокрема статей 22, 26, 184, 194, 199 КПК України, статті 6 Конвенції та практики ЄСПЛ, слідчий суддя в обґрунтування необхідності застосування чи продовження запобіжного заходу щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, не вправі посилатися та вважати доведеним існування ризиків, які не зазначені у відповідному клопотанні слідчого чи прокурора. Протилежне було б порушенням засад кримінального провадження, зокрема, диспозитивності та змагальності сторін.
Вирішуючи питання про продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя враховує, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , насамперед, підтверджується, протоколом огляду місця події, під час якого за місцем мешкання ОСОБА_5 виявлено труп ОСОБА_7 з різаною раною грудної клітини, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка чула сварку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 повідомив, що вбив чоловіка.

Між тим, слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що запобігти ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків та вчиненню іншого аналогічного злочину неможливо шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий суддя виходить з того, що жоден із свідків у кримінальному провадженні, на яких у зв`язку із тяжкістю висунутої підозри у вчиненні злочину підозрюваний може незаконно впливати, не був безпосереднім очевидцем кримінального правопорушення.
Крім того, в клопотанні слідчого хоча й зазначено, що підозрюваний зловживає алкогольними напоями і в стані алкогольного сп`яніння може вчинити правопорушення, але раніше він не притягувався до відповідальності за вчинення злочинів.
Враховуючи наведене, за відсутності ризику переховування підозрюваного він органу досудового розслідування, оскільки про його наявність не йдеться у клопотанні слідчого, тримання підозрюваного під вартою з метою запобігання його незаконному впливу на свідків та вчиненню ним іншого злочину, на переконання слідчого судді, є невиправданим.
Відповідно до ч. 4 статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже, виходячи з наявності вагомих доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також даних про особу підозрюваного, який офіційно не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання незаконному впливу на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки слідчим і прокурором у судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також пов`язаний із обмеженням свободи пересування та комунікації з іншими особами.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно відмовити, змінивши йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у межах строку досудового розслідування - 26.11.2019 року, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , пропродовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 115 КК України, відмовити.
Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 26.11.2019 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до слідчого, прокурора, судді за першою вимогою, не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю в разі його застосування органом досудового розслідування, утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Підозрюваний підлягає негайному доставленню до місяця проживання та звільненню з-під варти в порядку, визначеному статтею 202 КПК України.

Строк дії ухвали слідчого судді до 26.11.2019 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу передати для виконання начальнику Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, а також слідчому СВ Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України - 23 жовтня 2019 року об 11-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1