Справа №591/2966/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/98/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/2966/16-к за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 21.06.218, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18

захисників адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_22 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_23 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, яким обвинуваченим призначити визначене судом першої інстанції покарання, звільнити їх від призначеного покарання на підставі ст. 104 КК, встановивши іспитовий строк ОСОБА_14 1 рік, а ОСОБА_15 і ОСОБА_16 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК зобов`язати всіх обвинувачених повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», стягнути з ОСОБА_16 на користь департаменту фінансів Сумської ОДА 7058,06 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого, оскільки суд звільняючи обвинувачених від відбування покарання не застосував ст. 75, 76 КК та не прийняв жодного рішення по цивільному позову прокурора.

За вироком Зарічного районного суду м. Сум від 21.06.2018 ОСОБА_14 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 296 КК, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 104 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, а на підставі п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування призначеного судом покарання; ОСОБА_15 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 104 КК з іспитовим строком 2 роки; ОСОБА_16 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК, та йому призначене покарання за ч. 4 ст. 296 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого звільнений на підставі ст. 104 КК з іспитовим строком 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 матеріальну шкоду 1203,79 грн. в дольовому порядку по 401,26 грн з кожного, з ОСОБА_14 5000 грн. моральної шкоди та з ОСОБА_15 10000 грн. моральної шкоди, а у випадку відсутності в них майна і заробітку достатнього для відшкодування стягнення ухвалено провести стягнення з їх батьків ОСОБА_24 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Відповідно до вироку суду, 30.01.2016 у вечірній час на пр. М. Лушпи у м. Суми ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_25 та ОСОБА_16 нанести тілесні ушкодження ОСОБА_11 з мотивів знаходження з ним в неприязних стосунках. Перебуваючи на території КУ ССШ № 29 по вул. Заливній, 25 у м. Суми ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_11 , щоб повернути взяті в борг грошові кошти та відійшов на певну відстань від спільників. Близько 19:20 год на території школи ОСОБА_14 віддав ОСОБА_11 грошові кошти та вони пішли в різні боки. В цей час ОСОБА_25 витяг з-під куртки обмотану клейкою стрічкою дерев`яну палицю та передав її ОСОБА_16 , а коли ОСОБА_11 проходив повз них, ОСОБА_16 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю наніс останньому удар палицею по голові, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_25 продовжив побиття потерпілого, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалити новий вирок, доводи потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , їх законних представників ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 та представника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції ОСОБА_22 , які поклались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 296 КК, ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК та ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296 і ч. 1 ст. 121 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне звільнення обвинувачених від призначеного покарання з випробуванням, то вони є обґрунтованими, оскільки на підставі ст. 104 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до ст. 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею, тобто при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на ст. 75 КК, а щодо неповнолітньої особи ще й на ст. 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення.

Незважаючи на вимоги КК, суд першої інстанції дійшовши висновку про можливість звільнення неповнолітніх обвинувачених від призначеного покарання з випробуванням, не послався у резолютивній частині вироку на ст. 75 КК, допустивши неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо покладення обов`язків на обвинувачених є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 визнані винним у вчиненні злочинів 30.01.2016, тобто до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 № 1492-VIII, яким ст. 76 КК викладена у новій редакції, що покладає на суд обов`язок при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч. 1 цієї статті.

Зважаючи на ч. 1 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, а тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення з цього питання.

Колегія суддів також не вбачає підстав для покладення на обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 будь-яких додаткових обов`язків при звільненні їх від відбування покарання з випробуванням з урахуванням ст. 76 КК у відповідній редакції.

Прокурором у кримінальному провадженні на підставі п. 12 ч. 3 ст. 36, ст.128 КПК заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_16 на користь КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» 7058,06 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , однак суд першої інстанції всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 і п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у мотивувальні частині вироку не зазначив підстав для задоволення цивільного позову прокурора або відмови у ньому, залишення його без розгляду, а в резолютивній частині не прийняв рішення про цивільний позов прокурора, істотно порушивши при цьому вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до довідки КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» від 18.05.2019 № 40, ОСОБА_11 перебував на лікуванні в стаціонарі з 30.01.2016 по 16.02.2016 в нейрохірургічному відділенні, сумарні витрати на лікування за 17 днів складають 7058,06 грн (т. 4 а. к. п. 20), згідно висновку експерта № 266 від 01.04.2016, ОСОБА_11 знаходився на стаціонарному лікуванні в СОКЛ з 30.01.2016 по 16.02.2016 з діагнозом «Відкрита черепно-мозкова травма. Лінійний перелом правої лобно-тім`яної кістки. Забійна рана тім`яної області справа» (т. 4 а. к. п. 189-190).

Відповідно ст. 1206 ЦК, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину, а п. 3-4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ від 16.07.1993 № 545 (із змінами та доповненнями) визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Оскільки в результаті злочинних дій ОСОБА_16 завдано збитки КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня», у якій лікувався ОСОБА_11 , то заявлені вимоги прокурора про стягнення таких витрат на лікування потерпілого від злочину у цій частині підлягають задоволенню, а вирок суду зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК.

В апеляційній скарзі прокурора також наявна вимога скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, проте у ч. 1 ст. 420 КК передбачено виключний перелік підстав для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції, а тому зважаючи на відсутність підстав для застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, застосування більш суворого покарання, а також відсутність виправдувального вироку суду першої інстанції чи звільнення обвинуваченого від відбування покарання, підстави для ухвалення нового вироку відсутні і апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_23 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Сум від 21 червня 2018 року відносно ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_26 вважати засудженим за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 296 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_14 від призначеного судом покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням, з встановленим судом першої інстанції іспитовим строком один рік.

На підставі п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного судом покарання.

ОСОБА_27 вважати засудженим за ч. 4 ст. 296 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_29 ( ОСОБА_25 ) від призначеного судом першої інстанції покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, з встановленим судом першої інстанції іспитовим строком два роки.

ОСОБА_28 вважати засудженим за ч. 4 ст. 296 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_16 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_16 від призначеного судом першої інстанції покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, з встановленим судом першої інстанції іспитовим строком два роки.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_16 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 7058,06 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,