Шаргородський районний суд
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року

м. Шаргород

справа № 152/991/19
провадження №1-кп-152/96/19

Шаргородський районний суд Вінницької області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000177 від 20.06.2019 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасників судового провадження:

потерпілої ОСОБА_5 ,

встановив:

13 червня 2019 року приблизно о 01 годині обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно викрав з чашки, яка стояла на полиці серванту в одній із кімнат будинку золоту каблучку 585 проби, вагою 2,65 г, вартістю 3317,88 грн та золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13,37 г, вартістю 18691,17 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку товарознавчої експертизи № 5056-5057/19-21 від 23.07.2019 матеріального збитку на загальну суму 22009,05 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 12 червня 2019 року він гостював у своєї знайомої ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_2 . Після вечері спав у одній із кімнат, вночі приблизно о 01 годині, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з чашки, яка стояла на полиці серванту золоту каблучку та золотий ланцюжок, поклав викрадені речі в кишеню штанів. Вранці після сніданку залишив помешкання потерпілої і поїхав в м. Київ, де здав викрадені золоті прикраси в ломбард, каблучку за 1500 грн., ланцюжок за 9000 грн., а отримані кошти використав для власних потреб.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подав письмову заяву (а.п.43).

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечує щодо розгляду кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 та потерпілій ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_8 та переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

При прийнятті такого рішення суд враховує положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

При цьому, суд також застосовує практику ЄСПЛ в означеному питанні, зокрема рішення в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006, у п.113 якого зазначено, що "основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства").

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 13 червня 2019 року приблизно о 01 годині перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно викрав з чашки, яка стояла на полиці серванту в одній із кімнат будинку золоту каблучку 585 проби, вагою 2,65 г, вартістю 3317,88 грн та золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13,37 г, вартістю 18691,17 грн. Після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викрадений майном розпорядився на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку товарознавчої експертизи № 5056-5057/19-21 від 23.07.2019 матеріального збитку на загальну суму 22009,05 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, частково відшкодував потерпілій збитки заподіяні кримінальним правопорушення (а.с.57 61). Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 55 - 56).

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Жмеринським міськрайонним відділом філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 21.10.2019 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) (а.п. 35 - 38).

Призначаючи покарання у даному кримінальному провадженні суд враховує загальні засади призначення покарання: законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання, конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_3 , думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_3 , досудову доповідь, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 3 статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, поведінку ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушень і після його вчинення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді громадських робіт.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України.

Речові докази по даному кримінальному провадженню підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 471 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та засудити його до покарання за цією статтею у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня.

Речові докази: три бірки від золотої каблучки та ланцюжка повернути потерпілій ОСОБА_5 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1