Дата документу 12.11.2019 Справа № 333/6278/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1130/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/6278/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28 жовтня 2019 року до 26 грудня 2019 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 86445 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним слідчим; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування; повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Також покладено обов`язок на слідчого ОСОБА_11 в забезпеченні невідкладного проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 .

Доручено прокурору ОСОБА_12 організацію проведення дослідження фактів викладених ОСОБА_8 з приводу застосування до нього насильства.

Згідно зі змістом судового рішення, досудовим розслідуванням встановлено, що 28 жовтня 2019 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового слідства особою, з метою особистого збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 . будучи впевненим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніше заготовлених інструментів, шляхом підбору ключа проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме:

- грошові кошти у розмірі 2000 грн. купюрами номіналом по 500 грн.;

- хрестик із золота 585 проби вагою 2 гр. вартістю 2000 гри.;

- жіноча каблучка із золота 585 проби вагою 9 гр. вартістю 15000 грн.;

- жіноча каблучка із золота 585 проби вагою 2 гр. 3000 грн.;

- жіночий ланцюжок із золота 585 проби вагою 2,35 гр. 3000 грн.;

- сережки із золота у вигляді підкови 585 проби вагою 2,32 гр. 4000 грн.;

- жіночий ланцюжок із золота 585 проби вагою 7 гр. 8000 грн.;

- кулон із золота 585 проби вагою 2 гр. 3000 грн.;

- жіночий гаманець чорного кольору зі шкірозамінника (не становить для потерпілої матеріальної цінності);

- портативна акумуляторна батарея «Хіаоmі» золотистого кольору вартістю 800 грн.;

- окуляри для бачення (не становить для потерпілої матеріальної цінності).

Після чого, ОСОБА_8 разом з невстановленою особою в ході досудового розслідування зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши при цьому своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на суму 40800 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до ОСОБА_8 можливо було застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підставами для обрання найсуворішого запобіжного заходу були наявність ризиків, а саме: переховування від органів досудового слідства та суду, вплив на потерпілого та свідків, продовження противоправної діяльністі. Однак, ОСОБА_8 раніше не судимий, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, проживає разом з важко хворими матір`ю та батьком (міцні соціальні зв`язки), позитивно характеризується, не є соціально небезпечною особою та здатен виконувати обов`язки, покладені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Також судом не враховано вкрай поганий стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 внаслідок отриманих травм під час його затримання.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового вироку, та це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення, тобто суд повинен враховувати, зокрема, особистість обвинуваченого.

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який раніше не судимий, вчинив злочин проти власності за попередньою змовою з невстановленою особою, яка до теперішнього часу переховується від органу досудового розслідування, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, на утриманні дітей не має, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому існує об`єктивна загроза його втечі, а обізнаність про адресу проживання потерпілої робить надто високим ризик незаконного впливу на неї збоку підозрюваного.

Доводи захисника щодо відсутності у підозрюваного судимостей та наявності постійного місця проживання не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28 жовтня 2019 року до 26 грудня 2019 року, з визначенням застави в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 86445 гривень, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4