Дата документу 26.09.2019
Справа № 334/6880/19
Провадження № 1-кс/334/3562/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003318 від 23.09.2019 року про застосування запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянин України, українець, який має не повну середню освіту, одруженому, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-07.08.2013 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70 КК України до 7 років п/в, звільнений 27.07.2018 по відбуттю строку покарання;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186, ч.4 ст.296 КК України

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , який 23.09.2019 приблизно о 15.30 годин, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшли до приміщення магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28, де ОСОБА_5 залишився біля вхідного турнікету до торгового залу магазину, а ОСОБА_7 , в свою чергу пішов до торгового залу магазину де діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв з торгової полиці 1 пляшку 0,5 коньяку «Bolgrad Український ординарний 5 зірок», вартістю 135 грн. 20 коп. без урахування ПДВ, який належить ТОВ «Траш», після чого оминаючи каси магазину пішов до вхідного турнікету, не оплативши за товар, розуміючи що його дії почали носити відкритий характер передав вказану пляшку коньяку ОСОБА_5 , який в свою чергу отримав реальну можливість нею розпорядитися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відкрито викрали майно, яке належить ТОВ «Траш», спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, яке кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

23.09.2019 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_5 маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується посяганням на суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, знаходячись у приміщенні магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28 вчинили хуліганські дії за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зайшли до приміщення магазину «Траш № 11», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дудикіна, 28, де ОСОБА_5 залишився біля вхідного турнікету до торгового залу магазину, при цьому курив цигарку в приміщенні магазину, що є громадським місцем, а ОСОБА_7 в свою чергу пішов до торгового залу магазину де взяв з торгової полиці 1 пляшку 0,5 коньяку «Bolgrad Український ординарний 5 зірок», після чого оминаючи каси магазину пішов до вхідного турнікету де передав вказану пляшку коньяку ОСОБА_5 .

Вказані злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були помічені працівником магазину, потерпілим ОСОБА_8 , який підійшов до ОСОБА_5 та зажадав припинити протиправні дії та повернути пляшку коньяку, що останній і зробив. Далі ОСОБА_8 зробив зауваження ОСОБА_5 та попрохав вийти з приміщення магазину з підкуреною цигаркою, на що ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, що виразилось у демонстрації неповаги до загальноприйнятих норм моралі, почав безпідставно провокувати конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , грубо та нецензурно висловлюватись у його бік, при цьому принижуючи його людську честь та гідність та наніс 1 удар правою ногою в область задньої частини стегна лівої ноги потерпілого ОСОБА_8 , від якого останній отримав фізичний біль.

Після цього, ОСОБА_7 , побачивши злочинні дії ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, в основі яких лежить розгнузданий егоїзм, злобність і незадоволеність, що сягають до беззвітної люті і відчаю, викликаного розбіжністю між рівнем домагань особи та наявними можливостями їх здійснення, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, знаходячись в приміщенні торгового залу, та не зважаючи на присутність інших громадян, які були відвідувачами вказаного магазину, наніс декілька ударів кулаками рук в область голови та тулуба ОСОБА_8 , від яких останній отримав тілесні ушкодження та фізичний біль.

Після чого, ОСОБА_8 разом з невстановленими особами, повалили ОСОБА_7 на підлогу, та почали утримувати до приїзду працівників охорони.

Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , своїми хуліганськими діями, завдали тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та зірвали нормальну роботу магазину «Траш № 11» у період часу з 15 години 30 хвилин по 22 годину 00 хвилин.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, яке кваліфікується як: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вина ОСОБА_7 підтверджується в повному обсязі зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

23.09.2019 о 20.50 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

24.09.2019 о 14.20 годин ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочини, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, ОСОБА_7 вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює, не має ніякого джерела прибутків, тобто він не має стійких соціальних в`язків у місті та області.

Вищезазначені факти дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 усвідомлює те, що вчинив корисливий злочин проти власності, а також хуліганство, які мають незворотний характер, у зв`язку з чим, є ризик, що він знаходячись на свободі з метою уникнення від покарання буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що призведе до тяганини по даному кримінальному провадженню, а також тяганини у прийнятті відносно ОСОБА_7 процесуальних рішень та /або/ знову вчинить злочини.

Крім того, відсутність постійного джерела прибутку свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_7 буде продовжувати займатися злочинною діяльністю, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується дотримуватися певних зобов`язань та обмежень, одним з яких є не відлучатися за межі міста, чи житла в якому він проживає, без дозволу слідчого та/або/ суду. Враховуючи особу підозрюваного, відсутність постійного джерела доходу, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та знаходячись на волі буде продовжувати вчинювати злочини проти власності; до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст.176 КПК України, а у разі їх надходження не виключають наявності вказаних ризиків; враховуючи, що підозрюваний не має постійного джерела доходу свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п.3 ч.1 ст.176 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні слідчий просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що жодних підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, оскільки останній постійно проживає зі своєю сім`єю за відомою органам досудового слідства адресою та не має жодного наміру переховуватися від слідства, окрім того ані слідчим ані прокурором не додано до клопотання жодного підтвердження того, що підозрюваний переховувався від органів досудового слідства. Також відсутні й інші ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, тому просять у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, а також надані суду матеріали кримінального провадження № 0000344, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, яке підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.4 ст.296 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003318 від 23.09.2019 року.

Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час досудового слідства встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених у п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_7 може, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, однак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не надано достатніх та переконливих доказів необхідності застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, всі доводи прокурора щодо наявності ризиків переховування ОСОБА_7 або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу рішення про тримання підозрюваного під вартою.

Разом із тим судовому засіданні були вивчені матеріали кримінального провадження №0003318, якими крім обґрунтованості підозри щодо вчинення саме ОСОБА_7 цього злочину доводиться і доцільність застосування певного запобіжного заходу. Також в ході судового розгляду встановлено, що досудове слідство триває, не всі слідчі дії проведені.

Вивченням особи ОСОБА_7 встановлено, що він має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 де проживає разом із своєю цивільною дружиною та малолітньою дитиною 2015 року народження.

Отже вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково на підставі ч.4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України та не доведено обставини згідно п.3 цього Закону.

Таким чином необхідно застосувати більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_7 обовязків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63,129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 у певний час доби з 20 години до 06 години ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_3 шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_3 у визначений судом час.

Покласти на ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду чи слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 26.11.2019 року включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: негайно, після її оголошення, вручити підозрюваному; направити для виконання Заводського відділення Дніпровському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Ухвала слідчого-судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1