Провадження № 11-кп/4820/468/19
Справа № 682/1585/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000335 від 17.05.2018 року, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.02.2016 року вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, 69, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано покарання за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду від 12.02.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту затримання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 572 грн.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 16.05.2018 року близько 04 години ночі, ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, умисно, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , який перебував без свідомості, таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А916», чорного кольору, вартістю 1440 гривень, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок скасувати, як незаконний і необґрунтований та закрити кримінальне провадження. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає про однобічність судового розгляду та неповноту з`ясування обставин справи. На його думку судом дана не вірна оцінка доказам, невірно викладені покази потерпілого, який не міг ствердно сказати, що саме його мобільний телефон випав з кишені обвинуваченого ОСОБА_8 . Вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не доведена та судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Винність ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, а саме належного потерпілому ОСОБА_9 , мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А916» вартістю 1440 грн., підтверджується дослідженими доказами, яким суд першої інстанції дав вірну кримінальну правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині заперечив, показавши, що того вечора вони з ОСОБА_10 відпочивали в кафе. Йому зателефонувала його дівчина ОСОБА_11 та повідомила, що знаходиться у квартирі ОСОБА_9 , який її домагається. Вони одразу з ОСОБА_10 поїхали за вказаною свідком ОСОБА_11 адресою та остання їм відчинила двері. Він підійшов до ОСОБА_9 з яким почався словесний конфлікт, який переріс в бійку під час якої він наніс потерпілому декілька ударів в область голови та тулубу після чого той втратив свідомість. Вподальшому разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїхали до квартири в якій знаходилися ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та дівчина на ім`я ОСОБА_14 , де до ранку вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв свідок ОСОБА_10 витягнув мобільний телефон марки «Lenovo» чорного кольору та подарував йому. Оскільки ОСОБА_10 давно обіцяв йому подарувати мобільний телефон тому він такому подарунку не здивувався та не став з`ясовувати що то за телефон. Вважає, що саме ОСОБА_10 вчинив крадіжку мобільного телефону у потерпілого, а його обвинувачують безпідставно. Зокрема вказав, що зізнавальні покази на досудовому розслідуванні його зобов`язали дати працівники поліції шляхом фізичного та психологічного тиску у зв`язку із чим він змушений був себе обговорити.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги захисника і просив закрити кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 185 КК України.
Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні крадіжки винність ОСОБА_8 в інкримінованому злочині підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 який як в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 16.05.2018 запросив до себе додому знайому дівчину на ім`я ОСОБА_15 , з якою разом розпивали спиртні напої. Через деякий час він заснув у себе в кімнаті, а ОСОБА_15 залишилась з ним в будинку, перебуваючи на кухні. При цьому пам`ятає, вхідні двері в будинок були зачинені, а телефон лежав на музичній колонці в кімнаті, де він спав. Приблизно о 4 годині ранку, прокинувшись від голосної розмови, побачив в себе в кімнаті двох невідомих чоловіків. Один з них, котрий згодом виявився обвинуваченим ОСОБА_8 , почав наносити йому удари в голову, в плечі, в груди, від яких він втратив свідомість (точну кількість завданих йому ударів вказати не може). Від вилитої на обличчя нападниками рідини прийшов до тями та почав втікати з будинку, а за ним побіг ОСОБА_8 . При цьому, втікаючи побачив, що в ОСОБА_8 з кишені випав предмет, схожий на його власний телефон. Повернувшись через деякий час додому побачив, що нападників та його знайомої ОСОБА_15 в будинку немає. В подальшому телефон йому повернули працівники поліції.
Підтвердив вищезазначені пояснення потерпілого і свідок ОСОБА_10 , при цьому повідомивши що жодного мобільного телефону він обвинуваченому не дарував. Про викраденого мобільного телефону у потерпілого дізнався на наступний день від працівників поліції.
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується дослідженим судом першої інстанції протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що після нанесення ударів обвинуваченим потерпілому ОСОБА_9 останній вибіг з квартири, а ОСОБА_16 побіг за ним. В свою чергу вона з другом ОСОБА_8 вийшли із будинку.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується:
-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_9 повідомив про викрадення невідомою особою мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А916»;
-даними протоколу огляду та добровільної видачі мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А916» від 17.05.2018 року, відповідно до якого, ОСОБА_8 повідомив, що даний мобільний телефон він викрав у ОСОБА_17
-даними протоколу слідчого експерименту від 31.05.2018 року проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , який на місці події показав, що перебуваючи в АДРЕСА_2 , наносив удари ОСОБА_9 , після яких останній втратив свідомість. В цей час ОСОБА_18 та ОСОБА_19 побігли в кухонну кімнату, щоб взяти води. Коли він залишився сам у кімнаті, то на колонці помітив мобільний телефон «Lenovo», чорного кольору, який скориставшись відсутністю свідків викрав таємно, поклавши до кишені штанів.

Свідок ОСОБА_20 , залучена в якості понятої під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим, підтвердила що ОСОБА_8 добровільно розказував та показував на місці, як таємно викрав мобільний телефон «Lenovo», поклавши його до кишені штанів.

Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину спростовуються показами потерпілого та свідків, а також наявними в справі письмовими доказами і розцінюються судом, як намагання ОСОБА_8 уникнути від відповідальності. Твердження апелянта про те, що на досудовому слідстві ОСОБА_8 себе обмовив під тиском працівників поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_20 , що під час проведення слідчого експерименту обвинувачений самостійно та добровільно розповідав про обставини вчинення ним крадіжки та даними протоколів огляду та добровільної видачі мобільного телефону ОСОБА_8 та даними слідчого експерименту з його участю, під час яких він давав зізнавальні покази про те яким чином вчинив крадіжку мобільного телефону потерпілого.
Суд оцінивши наведені докази у справі, у їх сукупності, обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначив йому покарання за цим злочином у межах санкції частини статті за якою він визнаний винним, з дотриманням засад передбачених ст. 65 КК України.
Підстав для скасування чи зміни вироку суду, колегія суддів, не вбачає.
При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_8 на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, характеризується посередньо, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані та рецидив злочинів. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпечності дій обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів приходить до висновку, що призначене йому покарання у виді 6 років позбавлення волі (відповідно до ст. 71 КК України шляхом частково приєднання покарання за попереднім вироком) відповідає загальним засадам передбачених ст. 65 КК України. Таке покарання на думку колегії суддів є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді