Справа № 204/5471/18
Провадження № 1-кп/204/215/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001153 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0001153 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Захисник через канцелярію суду подав клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на домашній арешт. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_5 тримається під вартою з червня 2018 року, кримінальне провадження перебуває у суді з липня 2018 року. Більша частина судових засідань по даному кримінальному провадженню стосувалася лише продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого, адже потерпілий і свідки не з`являються. Враховуючи викладене, а також що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки (проживає зі своєю сім`єю), знаходиться під варто значний час, що виходить за межі розумного строку, подальше тримання під вартою обвинуваченого вважає недоцільним, а застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повністю забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися. Тобто, існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає його безпідставним.
Законний представник потерпілого та представник потерпілого-захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Захисник в судовому засіданні підтримав своє клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт та заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики, зазначені прокурором є недоведеними.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника і просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а також заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 12 січня 2019 року включно. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 23 лютого 2019 року включно. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 21 квітня 2019 року включно. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 17 червня 2019 року включно. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 02 серпня 2019 року включно. До спливу цього строку судове провадження не може бути закінченим.
Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року встановлено строк для подачі до суду доказів прокурору по даному кримінальному провадженню до 15 серпня 2019 року до 12 години включно, зобов`язано прокурора забезпечити явку до суду для допиту потерпілого ОСОБА_8 та свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому, та клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу, суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, при цьому вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, та які на теперішній час залишаються дійсними, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які до теперішнього часу залишаються не допитаними, вчините інше кримінальне правопорушення. Оцінюючи в сукупності відносно обвинуваченого всі обставини, зазначені в ч.1. ст. 178 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Доводи захисника щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає безпідставними.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Суд вважає недостатнім застосування іншого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого, оскільки це не забезпечить запобіганню визначених судом ризиків, а тому клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до 30 вересня 2019 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає оскарженню на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1