"13" листопада 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Так, 29.09.2019 приблизно о 18-00 на автодорозі «Чугуїв-Великий Бурлук», 1 км + 800 м, сталося зіткнення автомобіля "MAN TGA 18.480", р.н. НОМЕР_2 , з напівпричепом "Bectt 975310", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався зі сторони смт. Кочеток, в напрямку м. Чугуїв, з автомобілем "ВАЗ 2171", р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП водій ОСОБА_6 та пасажир його автомобіля загинули на місці пригоди.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "MAN TGA18.480", р.н. НОМЕР_2 , належить ТОВ «ФОРА ТРАНС».
Відповідно до свідоцтва про реєстраціє ТЗ напівпричіп "Bectt 975310", р.н. НОМЕР_1 належить ПРАТ «Промислові регіони».
Заявник зазначив, що вищезазначені речові докази, а саме напівпричіп "Bectt 975310", були необхідні судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи технічного стану судової транспортного засобу, судової трасологічної експертизи з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди, та для проведення слідчого експерименту за участю водія, проте станом на день звернення до слідчого судді зазначені слідчі дії виконані в повному обсязі, власник напівпричепа вважає за можливе просити суд визначити місце зберігання транспортного засобу "Bectt 975310", р.н. НОМЕР_1 за адресою Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Труда, 2Т.
Власник автомобіля ПРАТ «Промислові регіони» не є обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, напівпричіп оглянутий, тому, посилаючись на ч.4 ст. 173 КПК України, вважав можливим змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику, із забороною останньому його відчуження.
Про дату, час та місце розгляду клопотання сторони повідомлені судом своєчасно та належним чином.
Представник ПРАТ «Промислові регіони» - адвокат ОСОБА_7 13.11.2019 подала до суду заяву, у якій просила судове засідання з розгляду клопотання проводити без участі представника ПРАТ «Промислові регіони», клопотання підтримує та просить задовольнити (а.с.9).
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні ОСОБА_8 13.11.2019 подав до суду заяву, у якій просив клопотання розглянути за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує, оскільки напівпричіп фактично не отримав механічних пошкоджень у зв`язку з чим відсутні підстави для проведення з ним експертних досліджень (а.с.11).
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 також подав до суду заяву, у якій проти зміни місця зберігання майна не заперечував, оскільки внаслідок зіткнення напівпричіп не отримав ніяких пошкоджень і проведення експертних досліджень щодо нього не планується (а.с.12). До вказаної заяви на обґрунтування позиції надав копії матеріалів кримінального провадження (а.с.13-23).
Неявка учасників кримінального провадження, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Місцем зберігання напівпричепу "Bectt 975310", р.н. НОМЕР_1 визначити майданчик, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1