Справа № 461/2681/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/591/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_8 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000107 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2018 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 , по винесенню ухвали від 10 серпня 2017 року, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 покликається на те, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000107 не проведено всіх необхідних слідчих дій.
Зазначає, що він не отримував жодних повісток від слідчого і останнім йому було відмовлено у видачі постанови про закриття кримінального провадження.
Вважає ухвалу слідчого судді, винесену без його участі, та постанову слідчого незаконними, необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, винесеними з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Звертає увагу на те, що копію оскаржуваної ухвали від 19 липня 2019 року він отримав 29 липня 2019 року.
Акцентує, що слідчий суддя проігнорував доводи, викладені в його скарзі; постанова про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2018 року є невмотивованою та незаконною і суперечить вимогам ст. 110 КПК України; слідчим допущена неповнота досудового розслідування.
Наголошує, що йому не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого і не допитано його як потерпілого; слідчим не проведено необхідну виїмку документів, перехресного допиту його та судді ОСОБА_9 ; жодній особі не оголошено про підозру.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року та постанову слідчого від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000107 від 05 квітня 2018 року і поновити досудове розслідування.
Крім цього, просить визнати протиправними дії слідчого ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про заперечення такої та залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали судової справи, кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або із наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюючі її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Ч.1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Вищевказані вимоги були дотримані в повному обсязі слідчим суддею під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_6 від 06 листопада 2017 року внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 375 КК України щодо винесення слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 завідомо неправосудного рішення.
В подальшому, прокуратурою Львівської області проводилось досудове розслідування в межах кримінального провадження №0000107 від 05 квітня 2018 року, за наслідками якого, 29 грудня 2018 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття згаданого кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000107, органом досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій та процесуальних заходів з метою здобуття доказів, які б свідчили про наявність чи відсутність в діяннях судді ОСОБА_9 ознак вищезазначеного кримінального правопорушення і дано їм належну правову оцінку в постанові про закриття кримінального провадження.
На думку колегії суддів, слідчий суддя розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2018 року, з огляду на матеріали кримінального провадження та ґрунтуючись на отриманих в ході досудового розслідування даних, у зв`язку із відсутністю доказів обставин вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться в заяві ОСОБА_6 , перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінально-процесуального законодавства і дійшов до вірного висновку, що процесуальне рішення та викладені у ньому мотиви слідчого відповідають вимогам законодавства, мотивувавши це в своїй ухвалі з чим погоджується і апеляційний суд.
Крім цього, підстав, які б викликали сумнів у всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування і дослідженні обставин кримінального провадження, що стали приводом для винесення вищезгаданої постанови, колегією суддів не встановлено, а відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо неповноти досудового розслідування є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду як в суді першої, так і апеляційної інстанцій.
Що стосується покликання скаржника з приводу обсягу проведення необхідних слідчих дій, то таке, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки згідно ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а відтак, слідчий на власний розсуд визначає обсяг дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, необхідних для прийняття законного і обґрунтованого процесуального рішення.
Твердження апелянта про те, що йому не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого і не допитано його як потерпілого, не заслуговують на увагу, так як кримінальний процесуальний кодекс не зобов`язує слідчого визнавати потерпілим особу, виключно на підставі заяви про злочин.
Так, згідно положень ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.
Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000107, такі не містять заяви про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні, як і не містять даних, щодо оскарження останнім бездіяльності слідчого, яка б полягала у невизнанні його потерпілим.
Також колегія суддів погоджується з тим, що з огляду на ухиляння ОСОБА_6 від допиту слідчим, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження відеозаписом, слушними є доводи слідчого судді про те, що допит останнього не мав вирішального значення для досягнення завдань кримінального провадження, оскільки позиція ОСОБА_6 була обґрунтована в його заяві від 06 листопада 2017 року.
Крім цього, безпідставним є твердження ОСОБА_6 про розгляд скарги слідчим суддею без його участі, так як в матеріалах судової справи (а.с. 103) є заява, в якій він просить слухати таку у його відсутності.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримавшись передбаченого ст. 306 КПК України порядку розгляду скарг даної категорії, у відповідності до вимог ст.ст. 307, 372 КПК України постановив вмотивоване рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи скаржника про незаконність постанови про закриття кримінального провадження.
Окрім цього, щодо вимоги ОСОБА_6 про визнання протиправними дій слідчого ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування, то така не входить до повноважень суду апеляційної інстанції.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_8 від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000107 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 375 КК України без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4