ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 610/1114/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2307/19 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: зарахування строку
попереднього ув`язнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , без участі інших учасників, а саме представника ВК, належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 14 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 14 05 2019 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить про скасування вищевказаної ухвали та про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку однин день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Прокурор заперечувала проти апеляційних вимог засудженого, просила залишити його апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.01.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, без конфіскації належного йому майна. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання у виді 1 місяця позбавлення волі, призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.06.2008 року та зміненого ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19.08.2008 року, з призначеним остаточного покарання у виді 4-х років 1-го місяця позбавлення волі, без конфіскації належного йому майна. Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, попереднє ув`язнення з 15.11.2017 року до дня набрання вироком законної сили за правилами визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону від 18.05.2017 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 13.01.2018 року (а.с. 19, 20 особової справи).
Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.01.2018 року стосовно ОСОБА_7 набрав законної сили 19.02.2018 року (а.с. 29 особової справи).

Законом № 838-VIII ч. 5 ст. 72 КК України було визначено правило зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Проте, в подальшому такий підхід законодавець визнав недостатньо обґрунтованим, у зв`язку з чим 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, у якому зроблено інший виклад ч.5 ст. 72 КК України, який передбачає зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст.72 КК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018р. (справа №663/537/17) зазначила, що Закон №2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі тож вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч.2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

На підставі цього у зазначеному рішенні Верховий суд констатував, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5КК України не допускається.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72ККУкраїни в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки злочин вчинено засудженим та попереднє його ув`язнення застосовувалося з 15.11.2017 року, тобто після 20.06.2017 року, то його вимога щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі задоволенню не підлягає.

У зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 вимог ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 14 05 2019 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4