Справа № 357/2170/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №4 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підруддя Овруцького району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою освітою, учасника бойових дій, працюючого продавцем-консультантом «АТБ Маркет», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) № 338 від 24.11.2015 (по стройовій частині) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , з 24.11.2015 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 2 танкової роти танкового батальйону, ВОС 117 258.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №11 від 10.07.2017 року старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 направлено у відрядження до факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» м. Харків для складання іспитів, з якого він мав повернутися до військової частини НОМЕР_3 та приступити до обов`язків за посадою 27.07.2017.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній - посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували проходження ним служби, старший солдат ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників 27.07.2017 в умовах особливого періоду не з`явився, вчасно без поважних причин з навчання на службу до військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та по 10.01.2018 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

11.01.2018 старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 для подальшого проходження військової служби.

12.01.2018 молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_4 , наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 12.01.2018 №8-РС, звільнений з військової служби в запас за пунктом «е» частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність).

Між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 4 вересня 2019 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 53 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини та визнає відповідно до п.1, 5 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання:

щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;
вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання обставини перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . З оглядну не специфіку злочину суд також враховує як пом`якшую покарання обставину наявність державних нагород у ОСОБА_4 , який нагороджений орденом «За мужність» 3 ступеню, що підтверджено орденською книжкою серії НОМЕР_5 .
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, нагороди позитивно характеризується, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, а саме штрафу.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 4 вересня 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1