Справа № 444/463/19
Провадження № 1-кп/444/129/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000678, внесеного 31.12.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, освіта середня, раніше не судимий, не інвалід, не одружений, працює в ТзОВ «М7 ДЕВЕЛОПМЕНТ КОНСТРАКШН ГРУП» на посаді підсобного робітника, паспорт: документ № НОМЕР_1 , виданий 29.06.2016 р., орган що видав 4628, не являється депутатом чи адвокатом, військовозобов"язаний, перебуває на обліку в Жовківському РВК,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілого

ОСОБА_10 ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 30 грудня 2018 року, близько 23 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по вулиці Івана Франка, що в селі Річки Жовківського району Львівської області, у напрямку до с. Забір`я Жовківського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.2; 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.3 б), д); п. 2.9 (підпункт «а»); Р.11 п.п. 11.3; Р.12 п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей момент в попутному напрямку рухалися пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу та здійснив наїзд на вказаних пішоходів, внаслідок чого ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події, а ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно 30 грудня 2018 року, перебував за кермом автомобіля марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ним по вулиці І. Франка, що в селі Річки Жовківського району Львівської області, у напрямку до с. Забір`я Жовківського району Львівської області. Перед настанням дорожньо-транспортної пригоди подзвонив ОСОБА_14 та попросив поїхати в с. Забір`я, спочатку відмовлявся, але згодом погодився. По дорозі взяли ОСОБА_15 , було дуже темно. По дорозі про щось говорили. Зазначив, що під час керування автомобілем відволікся, а коли глянув на дорогу, то побачив людину та одразу ж загальмував, але пізно. Сказав, що когось збив, після цього вийшли з машини та побігли за водою. Сам тримав потерпілу ОСОБА_16 , намагався їй допомогти. Машину забрав з дороги та перегнав за кількасот метрів з метою, щоб така нікому не заважала. Також зняв номерні знаки, не хотів, щоб знали чия це машина, був розгублений, а тому не розумів що робить. За деякий час прибігли люди, почали світити ліхтариком та побачили ще потерпілу ОСОБА_17 . Вказує, що водійське посвідчення на право керування автомобілем має, проте не мав з собою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль належить батькові. Крім цього вказує, що в день, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, сиділи з компанією в кафе та вживали спиртні напої, випив близько 5-6 стаканчиків горілки. Наголошує, що світло фар було увімкнене, на дворі було сиро, волого, перед тим падав дощ. Пішоходів тоді не бачив, їх побачив в останню секунду. Вину свою визнає повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить вибачення в потерпілих. Наголошує, що дуже шкодує, що так сталось, не хотів зробити дітей сиротами. Щодо цивільних позовів, то вказав, що такі визнає частково, згідний сплатити моральну шкоду згідно поданих позовів, однак в менших сумах, а саме в таких розмірах, до висновку яких прийде суд, щодо стягнення шкоди завданої втратою годувальника на користь неповнолітніх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , то такий заперечив в повному обсязі, просить в цій частині позову відмовити. Просить не позбавляти волі.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненому правопорушенні стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними в судовому слідстві.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 30 грудня 2018 року після роботи з родичкою ОСОБА_20 поверталась додому. Зайшли приблизно до пів дороги, це територія, де був міст. Йшли по лівому боці, ОСОБА_20 йшла попереду. Зазначає, що почула що щось їде і гуде, оглянулась та більше нічого не пам`ятає. Крім цього зазначає, що вулиця освітлюється, дорога є прямою, там можуть роз`їхатись дві машини. Вказує, що сказала ОСОБА_20 , що щось гуде, але світла фар не було видно, а також не було видно, щоб щось їхало. Самого наїзду не пам`ятає. Наголошує, що декілька днів перебувала в реанімації, а після проходила два тижні лікування у медичному закладі. Коли перебувала на лікування, приїжджали батьки обвинуваченого та давали гроші на лікування. Крім цього вказує, що обвинувачений попросив вибачення за скоїне. Щодо покарання, то вважає, у випадку, якщо обвинувачений відшкодує моральну шкоду в повному обсязі, то нехай буде на волі. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, щодо розписки в матеріалах справи від 22.07.2019 р., то така стосується лише матеріальних збитків і у неї відсутні претензії з приводу відшкодування матеріальних збитків.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_21 є його сусідкою та родичкою по лінії дружини. Зазничив, що близько 23.30 год. дзвонив на номер дружини, проте вона не відповідала, дзвонив на телефон сусідки, вона теж не відповідала. Після цього пішов до сусіда та ще раз пробували зв`язатись з дружиною та їх сусідкою, однак марно. Тоді почав їхати в сторону їх роботи, проїхав половину шляху та побачив скупчення дорослих хлопців, засвітив фари та побачив постать ОСОБА_16 , яка була вся в крові. В ОСОБА_16 запитав, де дружина, на що вона відповіла, що в траві за декілька метрів. Коли побачив дружину, перевернув її на бік, зробив штучне дихання, масаж серця. Вказує, що після цього поклали дружину на заднє сидіння машини та поїхали в лікарню. Коли приїхали в лікарню, то пішов на другий поверх умитись, а коли повернувся на вулицю, то чоловік ОСОБА_16 повідомив, що дружина померла. Після цього вже нічого не пам`ятає. Наголошує, що має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Обвинуваченого вибачив, щодо покарання, то вважає, що останнього не слід позбавляти волі, оскільки такий повинен працювати, щоб відшкодовувати завдана шкоду. Щодо свого цивільного позову та позову в інтересах дітей, то такі підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що в день, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, сиділи з компанією в кафе та вживали спиртні напої. ОСОБА_23 також був, сам обвинувачений був декілька хвилин. Коли ж закрили кафе, вирішили з друзями поїхати в друге село, а тому подзвонили до ОСОБА_24 і попросили, щоб він взяв машину і поїхали в інше село. Коли ж ОСОБА_25 приїхав, то він не виглядав, що вживав спиртні напої. Зазначив, що під час руху на дорогу не дивився, однак пам`ятає, що на дорозі було темно, освітлення та опадів не було. За деякий час відчув тільки удар. Коли вийшли з машини, то почали світити ліхтариками, дзвонити на швидку допомогу та решти друзів за допомогою. Крім цього зазначив, що після ДТП побіг по воду до людей. Коли ж позбігались люди, побачили другу жінку, яка знаходилась з лівої сторони, автомобіль знаходився ближче до правої сторони. Вказує, що ОСОБА_25 машиною від`їхав біля 100 м, для чого він це зробив йому невідомо. Крім цього вказує, що на швидку не додзвонились, коли приїхав п. ОСОБА_26 одразу допомогли занести жінок в його машину і після цього він поїхав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що в день, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода, був з друзями в центрі села. За деякий час до них під`їхав ОСОБА_25 та запитав, чи не їду в с. Забір`я. Після цього поїхали в сусіднє село, за деякий час відчув удар та посипалось лобове скло. Самого удару не бачив, тому що дивився в телефон. Коли вийшли з машини, то одразу побачили, що лежить потерпіла ОСОБА_16 , машина була ближче правого краю, перед машини був повернутий трохи вправо. Зазначив, що дорога в місці настання ДТП була асфальтованою, в той день трохи накрапав дощ, видимість була поганою. Крім цього зазначив, що друга потерпіла була зліва машини, трохи ззаду. Вказує, що за дорогою не стежив, обвинувачений ОСОБА_25 був в адекватному стані, яка була швидкість автомобіля сказати не може. Крім цього вказує, що за деякий час ОСОБА_25 від`їхав машиною вперед, щоб нікому не заважати. Після цього приїхав п. Роман. ОСОБА_25 був на місці та допомагав заносити жінок в його машину.

Підстав не вірити показам свідків у суду не має, так як такі узгоджуються між собою, із показами обвинуваченого ОСОБА_3 та з доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому суд такі покази свідків вважає правдивими і покладає їх в основу вироку.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.12.2018 р., схеми до нього та фототаблиці вбачається, що місцем події є автодорога по вул. І. Франка в с. Річки Жовківського району Львівської області. /а. с. 99-113/.

З протоколу огляду місця події від 31.12.2018 р. та фототаблиці вбачається, що проведеним оглядом являється автомобіль марки «Мазда Е 2200» білого кольору без реєстраційних номерів, який знаходився в полі, з лівої сторони від дороги по вул. І. Франка в напрямку с. Забір`я на віддалі приблизно 500-700 м від дороги. У вказаному автомобілі пошкоджена передня ліва сторона автомобіля, а саме лобове скло з лівої сторони, капот з лівої сторони, ліва передняя фара. Реєстраційні номера на автомобілі відсутні, однак в салоні автомобіля виявлено два реєстраційні номери НОМЕР_2 . Один з вказаних номерів зі слідами речовини бурого кольору. З керма вищевказаного автомобіля вилучено чехол, який поміщено в спецпакет № 0718292. /а. с. 114-120/.

З висновку судово-медичної експертизи № 192/2018 від 31.12.2018 р. - 04.02.2019 р. вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено наступні тілені ушкодження: зовнішні - крововиливи на голові за правою вушною раковиною, кистях по долонній поверхні, на зовнішній поверхні правого стегна; внутрішні - крововилив в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в потиличній ділянці по центу і справа; крововиливи під оболонки, речовину, шлуночки головного мозку; переломи кісток основи черепа справа; крововиливи в підшкірно-жирову клітковину, м`язи спини, попереку справа; множинні переломи ребер зліва по хребетній лінії, крововиливи в заднє середостіння, задню поверхню легень, заочерев`я, в плевральні та черевну порожнини. Вказані ушкодження могли утворитись при контактуванні з виступаючими частинами рухомого транспортного засобу коли вона знаходилась у вертикальному положенні тіла та була обернута своєю задньою поверхнею тіла до травмуючої сили з послідуючим відкиданням її тіла на тверду поверхню проїзної частини дороги під час дорожньо-транспортної пригоди 30 грудня 2018 року і знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 слідів переїзду, волочіння на тілі не виявлено. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 захворювань не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі в крові виявлено етиловий спирт в кількості - 0,56%о (проміле), концентрація якого на момент смерті гр. ОСОБА_12 могла відповідати незначному впливу на її організм. В сечі алкоголю не виявлено. Причиною смерті гр. ОСОБА_12 стала відкрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток основи черепа, крововиливів під оболонки, речовину, шлуночки головного мозку, що обумовило припинення функції центральної нервової системи, зупинку серця та дихання. Кров від трупа ОСОБА_12 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерелогічною системою АВО. /а. с. 124-131/.

З висновку судово-медичної експертизи речових доказів крові і сечі з трупа ОСОБА_12 на наявність спиртів № 15/2019-т від 03.01.2019 р. - 04.01.2019 р. вбачається, що при судово токсикологічній експертизі речових доказів крові та сечі з трупа ОСОБА_12 , 1986 р.н. в крові виявлено етиловий спирт в кількості - 0,56%о (проміле), не виявлено пропілового, бутилового, амілового спиртів. В сечі не виявлено етилового, метилового, пропілового, амілового спиртів./а. с. 131/.

З висновку судово-медичної експертизи зразка крові від трупа ОСОБА_12 на наявність спиртів № 15/2019-т від 02.01.2019 р. вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження встановлено, що кров від трупа ОСОБА_12 , 1986 року народження, відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. /а. с. 133, 134/.

З висновку судово-медичної експертизи речового доказу крові гр. ОСОБА_3 на наявність спиртів № 151/2019-т від 11.01.2019 р.-14.01.2019 р. вбачається, що при судово токсикологічній експертизі виявлено етиловий спирт в кількості - 0,84%о (проміле), не виявлено метилового, пропілового, бутилового, і амілового спиртів. /а. с. 137/.

З висновку судово-медичної експертизи речового доказу крові гр. ОСОБА_3 на наявність наркотичних засобів № 152/2019-т від 11.01.2019 р.-14.01.2019 р. вбачається, що така не проводилась через малу кількість доставленої крові. /а. с. 138/.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 63 від 19.02.2019 р., вбачається, що на момент огляду і експертного дослідження 08.02.2019 року робоча гальмова система автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходилась в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху автомобіля та його зупинці. На момент огляду і експертного дослідження 08.02.2019 року рульове керування представленого на дослідження автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 перебувало в працездатному стані і забезпечувало виконання передбачених конструкцією функцій по підтриманню заданого напрямку руху та його зміні. На момент огляду і експертного дослідження 08.02.2019 року зовнішнє освітлення автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 перебувала в несправному стані, через механічні пошкодження лівої блок-фари, що не відповідає вимогам п п.31.4.3. ПДР України. Оскільки на момент огляду та дослідження 08.02.2019 року гальмова система та рульове керування автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходились в працездатному стані, то вирішення питання 4 стосовно цих систем втрачає технічний зміст. Несправності системи зовнішнього освітлення автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 які полягають в наявності пошкоджень механічного характеру лівої блок-фари могли виникнути внаслідок ДТП. Ознак, які б свідчили про наявність несправностей в системі зовнішнього освітлення в представленому на дослідження транспортному засобі, які б мали місце до ДТП не виявлено. Враховуючи результати досліджень тих систем автомобіля «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , які цікавлять слідство, дана експертиза не вбачає обставин технічного характеру пов`язаних із технічним станом робочої гальмової системи, системи освітлення та рульового керування вказаного вище транспортного засобу, які б могли перебувати у причинно наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП. /а. с. 145-151/.

З висновку судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 , 1978 р.н. № 04/19 від 10.01.2019 р., вбачається, що у гр. ОСОБА_9 є наступні ушкодження: дві рани лобної ділянки голови справа, синець лівої щічно-виличної ділянки, синець задньої поверхні правого стегна, травма грудної клітки - забій нижніх відділів правої легені, правобічний гемоторакс, струс головного мозку, ускладнені травматичним шоком другого (середнього) ступеня. Ушкодження у гр-ки ОСОБА_9 утворились від контактів з тупими предметами, могли бути причинені 30.12.2018р. під час ДТП - при обставинах, вказаних в «Ухвалі» про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Встановлення детальних обставин та механізму припинення тілесних ушкоджень під час ДТП, можливість їх припинення за інших обставин, повинно проводитись з врахуванням матеріалів справи. При поступленні в лікарню в крові гр-ки ОСОБА_9 етанолу не виявлено /результат дослідження крові № 4506/. /а. с. 152-155/.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 62 від 19.02.2019 р., вбачається, що у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «МАЗДА» ОСОБА_3 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху») ; 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 11.3, 12.4 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був рухатися по правій смузі руху з швидкістю не більше 50 км/год та застосовувати такі прийоми управління транспортним засобом, щоб не втрачати контроль над керованістю свого автомобіля. У заданій дорожній ситуації водій автомобіля ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути ДТП і полягала ця можливість у належному виконанні ним вимог пп. 1.2; 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 11.3, 12.4 ПДР України, тобто достатньо було вести керований ним автомобіль «МАЗДА» в правій смузі руху з швидкістю не більше 50 км/год. /а. с. 156-158/.

З висновку щодо результатів медичного огляду № 272 складеному о 05.15 год. 31.12.2018 р. у приймальному відділенні з невідкладною медичною допомогою Жовківської центральної лікарні вбачається, що гр. ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. /а. с. 160/.

Дані висновки експертиз ніхто не оспорює, вони відповідають обставинам події, узгоджуються з показами свідків, а тому суд вважає їх правильними і покладає в основу вироку.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази потерпілої, свідків, висновок експерта, протоколи слідчих експериментів є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_28 та середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. При цьому необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння у виді смерті потерпілого, що охоплюється ч. 2 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин слід виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає настання смерті потерпілого, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі тяжкі наслідки. А тому слід взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, а також частково бере до уваги висновок досудової доповіді та враховує особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшукодування завданної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Санкцією ст. 286 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться. І оскільки суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, то до нього слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження з його боку нових злочинів.

З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, а саме його щире каяття, сприянням слідству та суду, враховуючи те, що шкода потерпілим частково є відшкодована, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження з його боку нових злочинів буде достатнім строк у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 на думку суду, слід рахувати з часу його фактичного затримання та складання протоколу про його затримання.

Щодо цивільних позовів.

Потерпілий, цивільний позивач ОСОБА_10 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Завдану моральну шкоду оцінює в 500 000 грн. та просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 365 000 грн. із розрахунку того, що ОСОБА_3 27.02.2019 р. йому частково відшкодовано моральну шкоду в розмірі 135 000 грн. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що у зв`язку із смертю ОСОБА_12 він втратив дружину, матір їх двох неповнолітніх дітей, переніс та продовжує переносити моральні страждання у зв`язку із такою втратою, у нього різко змінився налагоджений ритм життя, відбулись вимушені зміни внаслідок чого порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагає значного часу, зусиль та витрат.

Крім цього, ОСОБА_10 як законний представник звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат завданих втратою годувальника та просить стягнути з останнього в користь неповнолітніх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 по 250 000 грн. моральної шкоди кожному та майнову шкоду завданої втратою годувальника в розмірі по 2500 грн. кожному щомісячно, починаючи з 31 грудня 2018 року і до досягнення неповнолітніми вісімнадцяти років. В обгрунтування вимог покликається на те, що у зв`язку із смертю ОСОБА_12 діти ОСОБА_29 та ОСОБА_30 втратили матір, перенесли та продовжують переносити моральні страждання у зв`язку із такою втратою, у житті дітей різко змінився налагоджений ритм їхнього життя, відбулись вимушені зміни внаслідок чого порушено звичайний уклад життя дітей, відновлення якого вимагає значного часу, зусиль та витрат. Вважає, що при визначені розміру стягнення майнову шкоду завданої втратою годувальника слід виходити із середньомісячної заробітної плати по Жовківському районі Львівської області яка становить 10129 грн. та стягувити в розмірі частини, що складає 2500 грн.

Крім цього потерпіла, цивільний позивач ОСОБА_9 , звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Завдану моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. та просить таку стягнути з відповідача на її користь. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що у зв`язку із діями відповідача вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, перенесла фізичну біль та душевні страждання, у неї було змінено налагоджений ритм життя, відбулись вимушені зміни внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагає значного часу, зусиль та витрат.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що усі пред`явлені цивільні позов до обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_10 , суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, характер, обсяг та тяжкість моральних страждань перенесених потерпілим в зв`язку із втратою дружини, матері їх неповнолітніх дітей, молодий вік підсудного його майновий стан, який не має на утриманні непрацездатних осіб, те, що правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння, відношення ОСОБА_3 до вчиненого ним правопорушеня, який повністю визнав свою вину у вчиненому сприявши тим самим якнайшвидшому розгляду справи судом, в судовому засіданні просив пробачення у потерпілих за вчинений поступок, зобов"язався в подальшому сплачувати моральну шкоду потерпілому у розмірі визначеному судом, а також суд враховує можливість покрити ним завдані збитки, а також те, що ОСОБА_3 після події частково відшкодував потерпілому моральну шкоду в розмірів 135 000 грн.

Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди в зв`язку з смертю ОСОБА_12 є її чоловік потерпілий ОСОБА_10 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 34/.
З огляду на зазначене суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача відносно позивача, позивачу ОСОБА_10 завдано моральної шкоди.
Наявність моральної шкоди на думку суду підтверджується душевними стражданням пережитим у зв`язку із втратою дружини та матері двох їхніх спільних дітей ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , душевним хвилюванням у зв`язку з різкою зміною налагодженого ритму життя, в житті позивача відбулися вимушені зміни, внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагає додаткового часу, зусиль та витрат, незворотністю негативних наслідків (смерть дружини), викликаних діями обвинуваченого.
Все вище описане наклало свій негативний відбиток на життя і здоров`я позивача та заподіяло моральну шкоду.
Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення моральних збитків в сумі 365 000 грн. підлягає до часткового задоволення відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України та ст. 1167 ЦК України.

Судом також враховується, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

А відтак враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 65 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд також враховує і той факт, що відповідач 27.02.2019 р. частково відшкодував потерпілому ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 135, 000 грн.

Щодо вирішення цивільного позову законного представника неповнолітніх ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди то суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, характер, обсяг та тяжкість моральних страждань перенесених дітьми в зв`язку із втратою матері, молодий вік підсудного його майновий стан, який не має на утриманні непрацездатних осіб, те, що правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння, відношення ОСОБА_3 до вчиненого ним правопорушеня, який повністю визнав свою вину у вчиненому сприявши тим самим якнайшвидшому розгляду справи судом, в судовому засіданні просив пробачення у потерпілих за вчинений поступок, зобов"язався в подальшому сплачувати моральну шкоду потерпілим у розмірі визначеному судом, а також суд враховує можливість покрити ним завдані збитки.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України, особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.
Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів
Згідно зет. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
З огляду на зазначене, суд вважає, що особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_12 є її діти ОСОБА_30 і ОСОБА_29 , що стверджується свідоцтвами про народження дітей /а.с. 21, 22/.
Наявність моральної шкоди у зазначених осіб, на думку суду, підтверджується душевними стражданнями у зв`язку із втратою дітьми ОСОБА_29 та ОСОБА_32 їх матері, душевним хвилюванням у зв`язку з різкою зміною налагодженого ритму життя, в житті дітей відбулися вимушені зміни, внаслідок чого було порушено звичайний уклад їх життя, відновлення якого вимагає додаткового часу, зусиль та витрат, незворотністю негативних наслідків (смерть матері), викликаних діями обвинуваченого.
Все вище описане наклало свій негативний відбиток на життя і здоров`я позивачів та заподіяло їм моральну шкоду.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов законного представника ОСОБА_10 в інтересах його дітей ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про стягнення моральних збитків в сумі по 250 000 грн. підлягає до часткового задоволення відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України та ст. 1167 ЦК України.

Судом також враховується, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

А відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь ОСОБА_18 та ОСОБА_19 моральну шкоду в розмірі по 100 000 грн. кожному.

Щодо вимог про відшкодування шкоди в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої втратою годувальника то відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років.
Особам, визначеним у п 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом.
Як вбачається із довідки ФОП ОСОБА_9 /а.с. 25/, померла ОСОБА_12 мала середньомісячний дохід в розмірі 3200 грн., а тому, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1200 ЦК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягувати в користь неповнолітніх ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 коштив розмірі по 1067 грн. (3200/3=1066.66 грн. тобто з вирахуванням частки, яка припадала на саму потерпілу, яка загинула, та двох дітей) щомісячно на кожну дитину, починаючи із вступу вироку в закону силу і до досягнення дітьми 18 років.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 , суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, характер, обсяг та тяжкість моральних страждань перенесених потерпілою в зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, молодий вік підсудного його майновий стан, який не має на утриманні непрацездатних осіб, те, що правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння, відношення ОСОБА_3 до вчиненого ним правопорушеня, який повністю визнав свою вину у вчиненому, сприявши тим самим якнайшвидшому розгляду справи судом, в судовому засіданні просив пробачення у потерпілих за вчинений поступок, зобов"язався в подальшому сплачувати моральну шкоду потерпілій у розмірі визначеному судом, а також суд враховує можливість покрити ним завдані збитки, а також те, що ОСОБА_3 після події відшкодував потерпілій матеріальні збитки в розмірів 10500 грн.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, особою, яка має право на відшкодування шкоди є ОСОБА_9 .
З огляду на зазначене суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача відносно позивача, позивачу ОСОБА_9 завдано моральної шкоди.
Викладені обставини підтверджуються, зокрема, і висновком судово-медичної експертизи КЗ ЛО бюро судово-медичної експертизи № 04/19 від 10.01.2019 р.
Наявність моральної шкоди, на думку суду, підтверджується душевними стражданням пережитими у зв`язку із отриманими ушкодженями внаслідок ДТП, фізичною біллю, частковими душевним хвилюванням у зв`язку з дещо зміною налагодженого ритму життя, в житті позивача відбулися часткові, недовготривалі вимушені зміни, внаслідок чого було порушено звичайний уклад життя, відновлення якого вимагало деякого часу, зусиль та витрат, викликаних діями обвинуваченого.
Все вище описане наклало свій негативний відбиток на життя і здоров`я позивача та заподіяло моральну шкоду.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення моральних збитків в сумі 100 000 грн. підлягає до часткового задоволення відповідно до ст. ст. 127 - 129 КПК України та ст. 1187 ЦК України.

Судом також враховується, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

А відтак враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути в користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд також враховує і той факт, що відповідач 22.07.2019 р. відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 10 500 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку суду, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Внесену заставу повернути заставодавцю ОСОБА_33 після вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання, щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 /три/ роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання та складання протоколу про його затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 обраний ухвалою судового засідання Галицького районного суду м. Львова від 02.01.2019 р. /а.с. 166-168/ у вигляді тримання під вартою, в подальшому щодо якого визначена застава у розмірі 38 420 грн., та який згідно повідомлення Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19» /а.с. 170/ звільнений у зв`язку із внесенням застав гр. ОСОБА_34 - у вигляді - застави - залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Повернути заставодавцю ОСОБА_33 38 420,00 грн., які ним внесені на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, як застава за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь потерпілого ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 народився, проживає та зареєстрований АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_6 ) 65 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов законного представника неповнолітніх ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_10 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь неповнолітнього ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає АДРЕСА_2 ) 100 000 грн. моральної шкоди.

Cтягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь неповнолітнього ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає АДРЕСА_2 ) 100 000 грн. моральної шкоди.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь неповнолітнього ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої втратою годувальника в розмірі по 1067 грн. щомісячно, починаючи із вступу вироку в закону силу і до досягнення дитиноюОСОБА_18 18 років.
Розмір відшкодування може бути збільшений законом.
Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь неповнолітнього ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої втратою годувальника в розмірі по 1067 грн. щомісячно, починаючи із вступу вироку в закону силу і до досягнення дитиноюОСОБА_19 18 років.
Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь потерпілої ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає с. Річки Жовківський район Львівська область, паспорт НОМЕР_7 , ІПН НОМЕР_8 ) 25 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) в користь держави витрати за проведення експертиз, а саме:

-3 146, 00 грн. - за проведення судової автотехнічної експертизи № 63 від 19.02.2019 р.,

-4 290,00 грн. - за проведення транспортно-трасологічної експертизи № 64 від 19.02.2019 р.,

-2 002,00 грн. - за проведення автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП № 62 від 19.02.2019 р., а всього 9 438,00 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2019 р., після вступу вироку в законну силу.

Речові докази, а саме:

1) автомобіль «МАЗДА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання на майданчик зберігання автотранспорту Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Л/о в с.Сопошин Жовкіського району повернути законному володільцю.

2) уламки пластмаси світлого (сірого) кольору, щітку двірник автомобіля «МАЗДА» які знаходяться в спецпакеті № 1604282, шарф фіолетового кольору із слідами РБК, шапку та рукавицю, які знаходяться в спецпакеті № 1913510 та чехол із керма автомобіля «МАЗДА» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться в спецпакеті № 0718292, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Л/о знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1