Справа № 183/7463/19
№ 1-кп/183/1465/19
В И Р О К
іменем України

Ухвалено 05 грудня 2019 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000280 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Октябрське Зейнського району Амурської області Російська Федерація, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_2 , не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 25 (по стройовій частині) від 25 січня 2016 року, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта

ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта-командира інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до
ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах особливого періоду.
11 грудня 2018 року молодший сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
18 листопада 2019 року молодший сержант ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 11 грудня 2018 року молодший сержант ОСОБА_3 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, та незаконно перебував за її межами до 18 листопада 2019 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурором надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої під час досудового розслідування обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, прокурор та обвинувачений узгодили покарання за ч. 4 ст. 407 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, позитивної характеристики обвинуваченого, його з`явлення із зізнанням, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, а також того, що ОСОБА_3 приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, має на утриманні неповнолітню дитину, обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 гривень.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, обставини обвинувачення підтвердив. У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та його дії кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни та є учасником бойових дій, має на утриманні дружину, яка страждає на тяжке захворювання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 5 100 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1