УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , 28.10.2019 року звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1ст. 189, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 149 КК України, за вироками Ужгородського міського суду Закарпатської області від 21.10.2004, Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.06.2005, Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2012, та попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України (обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні цього злочину передано до суду), 23.10.2019 близько 11:15 год., перебуваючи на першому пероні Залізничного вокзалу м. Вінниці, що за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, 1, помітив раніше незнайому ОСОБА_6 та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння її мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та під приводом зателефонувати попросив у останньої її мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A205FZBVSEK» в корпусі синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно з товарним чеком ТОВ «Комфі Тренд» від 11.08.2019 разом з аксесуарами до телефону та налаштуваннями становить 7597 гривень, який остання передала ОСОБА_4 . Отримавши вищезазначений мобільний телефон, ОСОБА_4 , керуючись жагою до протиправного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, розуміючи, що його дії є відкритими для ОСОБА_6 , втік разом із вищезазначеним мобільним телефоном, незважаючи на крики ОСОБА_6 з вимогою зупинитись та повернути викрадене, завдавши своїми діями останній матеріального збитку на суму 7597 гривень.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого: 21.10.2004 Ужгородським міським судом за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 189 КК України до позбавлення волі строком 3 роки; в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 21.06.2005 Перечинським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 5 років; в силу ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Ужгородського міського суду від 21.10.2004 та призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі; 30.03.2012 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 149 КК України до позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією майна; 07.04.2017 звільнений з місць позбавлення волі відповідно до ухвали Рівненського районного суду від 12.02.2016 на підставі Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року; відносно якого 12.02.2018 до Ужгородського міського суду скеровано обвинувальний акт за вчинення злочину передбаченого ст. 395 КК України; 26.02.2019 до Залізничного районного суду м. Львів суду скеровано обвинувальний акт у вчиненні злочину,передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

28.10.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у зв`язку з вчиненням ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 від 23.10.2019; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 24.10.2019; протоколом пред`явлення особи для впізнання з потерпілою ОСОБА_6 від 24.10.2019; протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 від 24.10.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.10.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.

Встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на наявність таких передбачених ст. 177 КПК України ризиків стосовно ОСОБА_4 , а саме: 1) ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_4 усвідомлює що у випадку визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі, окрім того ОСОБА_4 вагомих соціально стримуючих факторів таких яксім`я та постійне місце проживання немає, а тому може переховуватись як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи у суді; 2) можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) наразі встановлено, що ОСОБА_4 є раніше судимим за вчинення корисливих видів злочинів, на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, (обвинувальний акт відносно якого скеровано до Залізничного районного суду міста Львів, окрім тогоостанній на даний час ніде не працює та будь-якого джерела доходів не має, а тому може продовжувати вчиняти корисливого виду злочини і надалі.

Запобігти переліченим ризикам шляхом застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не представляється можливим, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення розміру застави в сумі 160560 грн. та покладення обов`язків зазначених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував з приводу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0002329, заслухавши думку прокурора та підозрюваного, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 23.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002329 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Санкція ст. 186 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Із клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні злочину за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, а тому відноситься до кола осіб до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину за яке законом передбачена максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, суд також враховує особу підозрюваного, який не має постійного місця проживання, веде бродячий спосіб життя, не одружений, осіб на утриманні не має, не працює, тобто не має постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні нового злочину, крім того, злочин в якому підозрюється вчинив із корисливих мотивів, а тому суд підчас розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 з 29 жовтня 2019 року до 27 грудня 2019 року в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 27 грудня 2019 року.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 560 (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не відлучатись з населеного пункту, де він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду та утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя