Провадження №1-кп/127/1192/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 05.02.2009 року, раніше не судимого,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 16.05.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у період часу з 15 по 18 лютого 2016 року у м. Вінниці, діючи умисно, з корисливих мотивів незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «VOLKSWAGEN GOLF», 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , з транзитними номерами « НОМЕР_3 », який згідно акту №2588 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання, 23.07.2015 був затриманий співробітниками УДАІ УМВС України у Вінницькій області та знаходився на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 28, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 , діючи згідно попередньої домовленості з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у період часу з 15 по 18 лютого 2016 року у м. Вінниці умисно надав службовим особам ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» та УДАІ УМВС України у Вінницькій області, виготовлені особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановлений час та спосіб, завідомо неправдиві офіційні документи, що надавали право ОСОБА_7 , як власнику, одержати з майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ- Ресурси» автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , з транзитними номерами « НОМЕР_3 », а саме:
1) підроблене рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року у справі №757/19170/15-ц, яким визнано право власності на автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» транзитні номера « НОМЕР_3 » за ОСОБА_7 та зобов`язано УДАІ УМВС України у Вінницькій області повернути даний автомобіль з арешт-майданчика;

2) підроблену ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 рову у справі №757/18249/15-ц, якою виправлено описку у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2015 року про визнання права власності на автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» транзитні номера « НОМЕР_3 » за ОСОБА_7 ..
На підставі вищевказаних завідомо неправдивих офіційних документів, службовими особами УДАІ УМВС України у Вінницькій області та ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» погоджено видачу ОСОБА_7 , як власнику, вказаного автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» та зроблено про це письмові відмітки з тильної сторони акту №2588 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання.
Вчинивши вищевказані протиправні дії, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, отримали від представників ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси» автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , з транзитними номерами « НОМЕР_3 », що належить ОСОБА_9 , вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №338 від 01.11.2016 становить 242800 гривень 00 коп.
Тобто, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, використавши завідомо підроблені офіційні документи, незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузову НОМЕР_2 , з транзитними номерами « НОМЕР_3 », спричинивши його власнику велику матеріальну шкоду в розмірі 242800 гривень 00 коп., що у 352 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, який на момент вчинення злочину становив 689 гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.4 ст. 358 та ч.3 ст. 289 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: в лютому 2016 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_10 , який повідомив, що він придбав конфіскований автомобіль, який знаходиться на арешт майданчику, проте, так як ОСОБА_11 працює на державній службі і не має права купувати та оформляти на себе офіційно такий автомобіль, останній попросив у нього за винагороду допомоги забрати автомобіль з арештмайданчика, шляхом оформлення документів про право власності на нього. Він погодився на пропозицію ОСОБА_12 та на прохання останнього надав йому ксерокопію свого паспорта. Через кілька днів він зустрівся з ОСОБА_13 у м. Вінниці, де отримав від останнього документи, зокрема судові рішення Печерського районного суду міста Києва, в яких було зазначено відомості про те, що він являється власником автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» на транзитних реєстраційних номерах, однак він розумів, що вказані документи підроблені, оскільки він участі в судових провадженнях не брав та не являвся власником зазначеного в рішеннях майна. При цьому він погодився на пропозицію ОСОБА_12 надати підроблені документи відповідним особам, щоб на підставі них отримати з арешт майданчика вищевказаний автомобіль. Він усвідомлював протиправний характер своїх дій, однак ОСОБА_14 запевнив його, що він не нестиме за це відповідальності.

Після цього вони з ОСОБА_13 на таксі поїхали до арешт майданчика, де він за вказівкою останнього пред`явив вищевказані підроблені документи відповідним службовим особам з метою отримати автомобіль. Однак автомобіль йому не видали, вказавши на недоліки в документах, оскільки там не вистачало підписів. Він повідомив про це ОСОБА_12 та повернув йому документи. Через кілька днів вони з ОСОБА_13 знову на таксі поїхали до того ж арешт майданчика, ОСОБА_14 знову вручив йому ті ж підроблені документи з усунутими недоліками, та він на підставі цих документів забрав з арештмайданчика неналежний йому автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF». При цьому він усвідомлював, що автомобіль йому не належить, а відомості в наданих ним службовим особам документах, які надавали йому право власності на вказаний автомобіль не відповідають дійсності. Він виїхав з арешт майданчика за кермом вказаного автомобіля, далі за кермо сів ОСОБА_14 та вони поїхали на вказаному автомобілі у м. Жмеринку, де ОСОБА_14 дав йому обіцяну винагороду в сумі 200 доларів США. Після цього з останнім він більше не спілкувався. В подальшому відносно нього розпочалося кримінальне провадження по вказаному факту.

Завдану потерпілому шкоду він відшкодував, у вчиненому щиро розкаюється, просив суд його суворо не карати, не позбавляти волі, оскільки він активно спряв розкриттю злочину, погодився на співпрацю з органом досудового розслідування.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу.

З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0005377 (т.1 а.с. 49), постанови прокурора від 26.01.2017 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000879, №0005377, №0000295 (т.1 а.с. 50-52), постанови прокурора від 16.05.2017 року про виділення матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 з кримінального провадження №0000879 (т.1 а.с. 53-54), постанови прокурора від 22.05.2017 року про об`єднання матеріалів досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000168 та № 0000169 (т.1 а.с. 55-56); постанови заступника прокурора Вінницької області від 21.12.2016 про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня (т.1 а.с. 57-58), листа директора ДП МВС «Вінниця-Інформ-Ресурси» №658-07 від 12.07.2016 з додатками (т.1 а.с. 60-67); листа Печерського районного суду м. Києва №1655/16 від 19.07.2016 року (т.1 а.с. 68); протоколу доступу до речей і документів від 18.07.2016 року та опису вилучених речей і документів (т.1 а.с. 71-72); заяви ОСОБА_7 від 16.02.2016 року про видачу йому автомобіля з арешт майданчика (т.1 а.с. 73), акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання №2588 від 23.07.2015 року (т.1 а.с. 74); підробленого рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2015 року по справі №757/19170/15-ц (т.1 а.с. 76-78) та підробленої ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року по справі №757/18249/15-ц (т.1 а.с. 79); постанови слідчого від 18.07.2016 року про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с. 80); протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 09.09.2016 та опису вилучених речей і документів (т.1 а.с. 81-84); рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2015 року по справі №757/19170/15-ц (т.1 а.с. 85-86); ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року по справі №757/18249/15-ц (т.1 а.с. 87), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди та за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_7 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, судом враховано особу ОСОБА_7 , який являється особою раніше несудимою (т.1 а.с. 139), на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а. с. 135-138), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а. с. 134).

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, являється особою раніше несудимою, відшкодував завдану шкоду, з врахуванням позиції потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства (т.1 а.с. 149, 193), суд приходить до висновку, що покарання необхідне та достатнє для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_7 нових злочинів в майбутньому слід призначити за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк, визначений санкцією відповідної статті. При цьому відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 та п.2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, оскільки даний злочин відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а з моменту його вчинення минуло понад 3 роки.
За ч.3 ст. 289 КК України, враховуючи наявність ряду пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин, таких як щире каяття, відшкодування завданої злочином шкоди та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих його покарання обставин, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 289 КК України 5 років, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Разом з тим суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, обставини справи, щире каяття ОСОБА_7 , дають суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, а тому на підставі ч.1 ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання, призначеного за ч.3 ст. 289 КК України, з випробуванням, встановивши іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75КК України та із покладенням на нього обов`язків, передбачених вимогами п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, залишивши речові докази, долучені до матеріалів судового провадження в матеріалах судової справи.

Щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого, суд враховуючи позицію сторони обвинувачення, висловлену прокурором, щодо відсутності на даний час необхідності у вирішенні питання стягнення процесуальних витрат в кримінальному провадженні з ОСОБА_7 , оскільки на розгляді суду перебуває ще одне виділене кримінальне провадження по даному факту відносно іншої особи, з якою ОСОБА_7 спільно вчинив інкриміновані злочини суд приходить до переконання про недоцільність вирішення питання про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_7 , до завершення розгляду іншого кримінального провадження щодо особи спільно з якою ОСОБА_7 вчинив злочини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49, 50, 65-67, 69, 74, 75, 76, 289, 358 КК України, ст. ст. 7, 100, ч. 3 ст. 349 , 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 358 КК України - у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 5 ст. 74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнити від призначеного покарання, в зв`язку з закінченням строків давності;

- за ч.3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні, які долучені до матеріалів судового провадження залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3