Провадження № 1-кп/761/1918/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києві обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001128 від 26.11.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м.Києва з Прокуратури м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001128 від 26.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), повторно за попередньою змовою групою осіб.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор Прокуратури м. Києва ОСОБА_3 27.03.2019 року, відповідно до змісту угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтримали угоду, просили її затвердити.

Відповідно до положень ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, зміст угоди, заслухавши в суді сторін, суд дійшов висновку, що угода не відповідає вимогам Закону та порушують права та інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам закону та наявність підстав для її затвердження, суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи положення пунктів 13 ч. 1 ст. 65 КК, тобто у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, які маються в розпорядженні суду, проаналізувавши зміст угоди, суд дійшов висновку, що умови угоди щодо покарання, порядку його призначення протирічать вимогам Кримінального закону України. Зазначені вимоги кримінального закону не відображені у змісті угоди, в цій частині умови угоди не відповідають положенням ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в разі визнання винуватим ОСОБА_4 , узгоджене покарання у виді штрафу не обґрунтоване.

Так, в угоді зазначено, що сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

При цьому зазначено, що вказане покарання необхідно призначити, з урахуванням щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні хворої матері. Проте в угоді не викладені доводи, яким чином такі обставини пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як це передбачено ст.66 КК України.

Також суд не погоджується з покаранням у вигляді штрафу з огляду на особу ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення умисних особливо тяжких корисливих злочинів, не працює, на даний час утримується в ДУ «Київського слідчого ізолятора» по іншому кримінальному провадженні, постійного доходу не має.

Такі обставини є підставою відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 27.03.2019 року між прокурором Прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001128 від 26.11.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1