ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за участю прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_14 ,

обвинуваченої ОСОБА_15 , її захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/10764/15-к щодо:

ОСОБА_18 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Котовську Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судимості в силу ст. 89 КК України не маючої,

обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.05.2015, у період часу з 14 годин 00 хв. до 14 годин 05 хв., перебуваючи на робочому місці касира у гіпермаркеті «Фоззі», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 88, ОСОБА_19 , керуючись корисливими мотивами з метою власного збагачення, діючи умисно, заволоділа грошима потерпілого ОСОБА_20 у сумі 1 000 гривень, скориставшись помилкою потерпілого, виникненню якої вона сприяла шляхом пасивного обману, сховавши від потерпілого інформацію про те, що він передав кошти на сплату товарів на 1000 грн. більше, ніж було необхідно.

Обвинувачена ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ), свою вину у вчиненні злочину не визнала і скориставшись своїми процесуальними правами відмовилась від надання показів.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_19 у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах, доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_23 , відповідно до яких в травні 2015 року він придбав товари у гіпермакеті «Фоззі». Для розрахунку за придбаний товар він підійшов до однієї з кас. Йому була названа сума покупки і він передав касиру гроші. Потім, помилково, він ще передав касиру гроші та покинув магазин. Повернувшись додому, він з`ясував, що передав касиру зайві гроші, приблизно 1000 гривень. Він повернувся до магазину, звернувся до служби безпеки магазину і розповів, що сталося. Після перегляду відеофайлів, була встановлена каса, на якій він розраховувався та обставини передачі ним грошей, після чого гроші в розмірі 1000 гривень йому були повернуті під відповідне зберігання. Потерпілий вважає, що відносно нього був вчинений обман, який полягає у бездіяльності з боку касира, проявленої у неповерненні йому зайвих, випадково переплачених ним грошей.

Крім показів потерпілого, вина ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується документами, дослідженими у ході судового розгляду:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_20 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2015;

- протоколом огляду місця події від 21.05.2015, в ході якого були вилучені речові докази: товарний чек №120/564/77 та CD диск «VIDEX», з відеорегістрацією робочого місця ОСОБА_19 ;

- протоколом огляду предмету: товарного чеку №120/564/77 на загальну суму товару 1605 грн 05 коп. від 01.06.2015;

- протоколом огляду предмету: CD диску «VIDEX» (відєозаписом робочого місця) від 01.06.2015;

- протоколом огляду предмету: грошових купюр в сумі 1000 гривень, добровільно виданих ОСОБА_22 від 01.06.2015;

- постановою про залучення речових доказів від 01.06.2015;

- заявою ОСОБА_22 про добровільну видачу грошей в сумі 1000 гривень;

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Аналізуючи показання потерпілого, суд визнає їх логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між з іншими доказами.

Аналізуючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Оцінюючи позицію обвинуваченої, яка заперечувала вчинення нею злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту. При цьому суд вважає доведеним, що обвинувачена отримала від потерпілого гроші, які помилково ним були переплачені за придбаний товар. Обвинуваченій достеменно було відомо, про те, що потерпілим були передані гроші, які підлягали поверненню як зайвий залишок. Той факт, що безпосередньо після сплати потерпілим зайвих грошей, ОСОБА_19 не поклала гроші до каси, де зберігалася виручка від реалізації товару, а перерахувавши їх переклала їх з початку під касовий апарат, а після під власний одяг, свідчить про незаконність її дій і намагання привласнити чужі гроші. При цьому, усвідомлюючи, що потерпілий може повернутися за грошима, будь-яких дій для повернення цих грошей потерпілому чи адміністрації магазину обвинувачена не вчинила. Проявляючи таким способом пасивність щодо неповернення незаконно отриманих чужих грошей і приховавши факт помилки з боку потерпілого, ОСОБА_19 таким чином обернула гроші на свою користь, ввівши тим самим потерпілого в оману.
Надаючи кваліфікацію діям обвинуваченої суд не погоджується з кваліфікацією, визначеною прокурором у зміненому обвинувальному акті і вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Дії ОСОБА_19 кваліфіковані прокурором за ч.2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд не погоджується з наявністю правових підстав, кваліфікувати дії ОСОБА_19 як такі, що вчинені повторно, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 КК України, вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_19 була засуджена вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 28.01.2011 року за ч.1, 2 ст.185 КК України, з застосуванням ст. 70, 75, 76 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на строк 1 рік 6 місяців.

Як було встановлено судом, злочин був вчинений ОСОБА_19 21.05.2015 року.

Відповідно до ст. 165 КВК України «Обчислення іспитового строку» , іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вищевикладене свідчить, що ОСОБА_19 вчинила злочин після закінчення іспитового строку.

Згідно положень п.1 ст.89 КК України , такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Під час судового розгляду, прокурором не надано до суду будь-яких відомостей про те, що на час вчинення ОСОБА_19 злочину набрало законної сили рішення суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно обвинуваченої чи відомостей про вчинення нею іншого злочину протягом іспитового строку.

З огляду на викладене, суд приходить до обгрунтованого висновку про те, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_19 злочину, судимість обвинуваченої за вчинення попереднього злочину була погашеною у законному порядку, отже підстав для визнання її дій вчиненими повторно судом не встановлено.

Крім того, з урахуванням отриманих під час судового розгляду кримінального провадження доказів, суд вважає, що прокурором не було доведено, що злочин був вчинений ОСОБА_19 шляхом зловживання довірою, на що вказано прокурором при кваліфікації злочину в обвинувальному акті від 04.12.2018 року.

Таким чином, дії ОСОБА_19 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману, суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України.

При призначенні ОСОБА_19 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Крім того, суд приймає дані, отримані під час судового розгляду, які характеризують обвинувачену за місцем проживання.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_19 злочину, наведених даних про особу обвинуваченої, обставин справи в їх сукупності, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити покарання в вигляді максимального штрафу.

При вирішенні питання щодо речових доказів, суд враховує положення ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_24 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Речові докази: товарний чек №120/564/77, CD диск «VIDEX» - зберігати в матеріалах провадження; гроші у сумі 1000 гривень вважати повернутими їх власнику ОСОБА_25 ;

Міру запобіжного заходу у вигляді застави скасувати. Суму застави у розмірі 29 000 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_26 чи за його дорученням іншим особам.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_27