Справа № 750/6380/19
Провадження № 1-кс/750/3123/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002401 від 20.04.2019, -

в с т а н о в и в:

06.06.2019 власник майна ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме, з автомобіля марки «ЗИЛ-431510», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама (шасі) № НОМЕР_2 , який належить йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.03.2015, мотивуючи клопотання тим, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2019 було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, проте, на сьогоднішній день відпала потреба в арешті вищевказаного автомобіля в частині заборони користування таким, оскільки на даний час з автомобілем вже проведені всі необхідні слідчі дії, а його зберігання проводиться в неналежних умовах, що може призвести до псування майна та погіршення його технічного стану.

В судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить клопотання розглядати за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Старший слідчий Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечує щодо скасування арешту з вказаного транспортного засобу в частині заборони користування таким. Крім цього, надав матеріали кримінального провадження №0002401.

Дослідивши подане клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частиною 2 статті 84 КПК України передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, судом встановлено, що у в провадженні Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002401 від 20.04.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 20.04.2019 про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, вищевказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002401 від 20.04.2019 та переданий для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2019 накладено арешт на автомобіль марки «ЗИЛ-431510», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама (шасі) № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.03.2015, перебуває у власності ОСОБА_3 , із забороною права розпоряджатись, користуватись та відчужувати вказаний транспортний засіб.

У вказаному кримінальному провадженні було призначено та проведено судову трасологічну експертизу транспортного засобу, висновок якої №40 від 17.05.2019 мається в матеріалах кримінального провадження.
Станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

За змістом ч.11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, судом встановлено, що вказаний автомобіль на законних правових підставах, а саме на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2019 про накладення арешту на майно, знаходиться на майданчику тимчасового утримання автомобілів, однак, з досліджених документів та з письмових пояснень слідчого, наданих ним у заяві про розгляд клопотання за його відсутності, в якій він не заперечує проти задоволення клопотання та вважає за можливе скасувати арешт з майна в частині заборони користування таким майном, доказів на підтвердження існування на даний час обставин, передбачених ч.11 ст. 170 КПК України, слідчому судді надано не було, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку залишення вказаного майна на невизначений час на майданчику тимчасового тримання ТЗ обмежує права власника майна, тому, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідує, що клопотання підлягає задоволенню.

Щодо вимог власника майна стосовно передачі слідчим майна власнику на відповідальне зберігання та зобов`язання слідчого повернути автомобіль власнику, слід зазначити наступне.

Статтею 174 КПК України передбачено перелік осіб, які мають право звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту майна, положення щодо повного або часткового скасування такого арешту та підстави, відповідно до яких такий арешт може бути скасовано, і порядок розгляду такого клопотання. Жодної норми, яка регламентує порядок повернення, передачі власнику або володільцю майна та іншим особам, передбаченим ч.1 ст. 174 КПК України, на відповідальне зберігання, в законне користування, тощо, арештованого майна, діючими нормами Розділу ІІ Глави 17 КПК України не передбачено.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні такого заходу, як накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони користування ним власником, відпала потреба, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002401 від 20.04.2019 задовольнити.

Скасувати арешт з майна, а саме: автомобіля марки «ЗИЛ-431510», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рама (шасі) № НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.03.2015, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2019, в частині заборони користуватись вказаним автомобілем.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1