Справа № 456/2992/19
Провадження № 1-кс/456/1367/2019
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2019 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000644 від 01.06.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в якому просить накласти арешт на вилучені під час обшуку речі, а саме: печатку чорного кольору із маркуванням ФОП ОСОБА_5 , , печатку чорного кольору із маркуванням «для документів», печатку чорного кольору із маркуванням «Світ деревини».
В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що 31.05.2019 р. в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області надійшло телефонне повідомлення про те, що у с. Добряни, Стрийського району Львівської області з базової станції ЛВ1071 невідома особа таємно викрала 16 акумуляторних батарей.
15.08.2019 р. слідчим суддею Стрийського міськрайонного суду було постановлено ухвалу про надання дозволу слідчому СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі та інших підсобних та господарських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення викраденого майна, зокрема акумуляторних батарей «Cоslight 6-GFM-100X», а також знарядь вчинення кримінального правопорушення.

21.08.2019 р. слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 було проведено обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого було вилучено: предмет схожий на пістолет із маркуванням на звороті «made in Taiwan» НОМЕР_1 , предмет схожий на пістолет із маркуванням на затворі «EKOL Major» НОМЕР_2 , чорна платформа із предметами схожими на патрони у кількості 5 шт., магазин із предметами схожими на патрони у кількості 7 шт., печатку чорного кольору із маркуванням ФОП ОСОБА_5 , НОМЕР_3 , печатку чорного кольору із маркуванням для документів., печатку чорного кольору із маркуванням «Світ деревини», згорток фольги із порошком всередині.
В ході обшуку були вилучені речі, а саме три печатки походження яких ОСОБА_6 пояснити не зміг. На даний момент необхідно встановити приналежність даних печаток до підприємницької діяльності будь яких фізичних чи юридичних осіб, а також при необхідності провести експертні дослідження. У зв`язку з вищенаведеним, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно для запобігання можливості його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання та просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримала, просить таке задовольнити.
Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Крім того, відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати

дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 р. до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за №0000644. Встановлено, що дане кримінальне провадження було розпочато, на підставі телефонного повідомлення у Стрийський ВП про, те що у с. Добряни, Стрийського району з базової станції ЛА1071 невідома особа таємно викрала 16 акумуляторних батарей.

У ході судового розгляду було з`ясовано, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було виявлене та вилучено 21.08.2019р. слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , під час проведення обшуку по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується наявною у матеріалах справи копією протоколу обшуку.
Однак як вбачається з копії ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.08.2019 р. слідчому СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , у квартирі та інших підсобних та господарських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення викраденого майна, а саме акумуляторних батарей «Cоslight 6-GFM-100X», а також знарядь вчинення кримінального правопорушення, які можуть виступати предметами злочинної діяльності (фомки, лом, відмички). Дозвіл на вилучення інших речей вказаною ухвалою суду не надавалось.

Окрім цього слідчим суддею встановлено, що вилучене слідчим під час обшуку 21.08.2019 р. майно не визнано у кримінальному провадженні № 0000644 від 01.06.2019р. речовим доказом, постанова слідчого про визнання речей, а саме: печатки чорного кольору із маркуванням ФОП ОСОБА_5 , , печатки чорного кольору із маркуванням «для документів», печатки чорного кольору із маркуванням «Світ деревини» речовими доказами, а також протокол про огляд вказаних предметів у матеріалах клопотання відсутні. Даний факт також не заперечувався слідчим ОСОБА_4 під час розгляду клопотання.

За змістом положень КПК України обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано особою, що подала клопотання.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту так як речі, на які слідчий просить накласти арешт, не мають відношення до вчиненого злочину та не є речовими доказам по кримінальному провадженні № 0000644 внесеного до ЄРДР від 01.06.2019 року.
Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1