ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21 січня 2019 року у кримінальному провадженні №0000412 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого,на утриманні малолітня дитина 2019 року народження,не працюючого,раніше судимого: вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.04.2013 року за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.12.2013 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 березня 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.04.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту; звільнений 06.10.2017 року, обвинуваченого за ч.2 ст. 15- ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15- ч.2 ст. 186 КК України і йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.Строк відбування покарання обчислений з моменту звернення вироку до виконання.Вирішено долю речових доказів.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 з проханням вирок районного суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Провадження№11-кп/822/432/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2ст.15-ч.2ст.186 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На думку апелянта,дослідженими у судовому засіданні доказами не доведено,що ОСОБА_7 вчинив замах на відкрите викрадення майна потерпілої.Захисник твердить,що обвинувачений вчинив крадіжку сумки із автомобіля та почав втікати,оскільки спрацювала сигналізація,а потерпілу при цьому не бачив.Вже згодом почув крики потерпілої в його сторону,відтак викинув сумку.

Вважає, що такі обставини підтверджуються відеозаписом із камери спостереження з місця вчинення злочину.

Оскільки винуватість ОСОБА_7 у замаху на грабіж,на думку захисника,не доведена,просила скасувати вирок та закрити провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості та вичерпанням можливості їх отримати.

Також зазначає, що при призначенні покарання районний суд не врахував жодної із пом`якшуючих обставин,а саме-повного визнання вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки,його щирого каяття,відсутності тяжких наслідків та відшкодування шкоди потерпілій.

Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 08 квітня 2018 року, близько 19 год. 06 хв., перебуваючи на паркувальному майданчику біля готелю «ЛеоТон» по вул. Чкалова, 30В в м. Чернівці, усвідомлюючи, що за ним ніхто не спостерігає та переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, через привідкрите вікно передніх дверей автомобіля марки «Mercedes-Benz» чорного кольору, д/н/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , відчинив двері вказаного транспортного засобу, чим привів у дію сигналізаційну систему та проник до салону зазначеного автомобіля, де повторно, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору, фірми «Christian Dior», вартістю 5 тис. грн., в якій знаходився гаманець «Michael Kors», вартістю 2 тис. грн. з грошима в сумі 600 грн., крем для рук, вартістю 50 грн., гігієнічна помада, вартістю 50 грн., блиск для губ «Aden», вартістю 200 грн., загальною вартістю 7 тис. 900 грн.

Однак, ОСОБА_7 розпорядитися викраденим не зміг, оскільки в момент перебування в салоні автомобіля марки «Mercedes-Benz» чорного кольору, д/н/з НОМЕР_1 , був викритий потерпілою ОСОБА_10 на місці вчинення злочину.

Разом з тим, усвідомлюючи, що його протиправне злочинне діяння,спрямоване на таємне заволодіння чужим майном було викрито, намагаючись особисто збагатитись, з корисливого мотиву, умисно, протиправно, відкрито заволодів вищевказаними речами з автомобіля та свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для зміни вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до правової позиції,яка викладена у п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності`дії,розпочаті як крадіжка,але виявлені потерпілим чи іншими особами і,незважаючи на це,продовжені винною особою з метою заволодіння майном,належить кваліфікувати як грабіж.
При цьому,якщо особа,котра протиправно завдолоділа майном,не мала реальної можливості ним розпоряджатись,її дії слід розглядати залежно від обставин як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.
Не визнаючи винуватість у вчиненні замаху на грабіж, ОСОБА_7 у районному та апеляційному суді показав,що викрав майно потерпілої з транспортного засобу таємно, оскільки потерпілої не бачив. Після того як вчинив таємне викрадення майна, почав бігти, вже згодом почув крики потерпілої в його сторону і викинув викрадену ним сумку. Вважає,що його дії слід кваліфікувати як замах на крадіжку
Такі показання обвинуваченого(які аналогічні доводам,викладеним у апеляційній скарзі), районний суд обґрунтовано оцінив як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_10 у районному суді показала, що 08 квітня 2018 року на паркувальному майданчику біля готелю`ЛеоТон» по вул. Чкалова, 30Б м.Чернівці з автомобіля «Mercedes-Benz»,що належить її чоловікові,обвинувачений відкрито намагався викрасти її майно,яке перебувало біля переднього водійського сидіння,шляхом відчинення дверей автомобіля через привідкрите вікно.У транспортному засобі,який був незамкнений,вона увімкнула сигналізаційну систему,оскільки у салоні спали її двоє малолітніх дітей. Обвинувачений намагався заволодіти її сумкою чорного кольору та іншим майно,що там знаходилось.Перебуваючи у приміщенні готелю,вона через вікно побачила, як обвинувачений ОСОБА_7 через вікно відкриває двері та проникає до салону авто.Після чого потерпіла відразу вибігла на вулицю,щоб затримати обвинуваченого,однак,наблизившись до нього майже упритул, ОСОБА_7 її помітив,почав із сумкою втікати та кинув потім сумку у її сторону.
Із протоколу огляду предмета з фототаблицями від 09 квітня 2018 року вбачається,що була оглянута жіноча шкіряна сумка чорного кольору фірми «Christian Dior», в якій знаходився гаманець «Michael Kors», з грошима в сумі 600 грн., крем для рук, гігієнічна помада, блиск для губ «Aden» (а.п.20);
Показання потерпілої щодо обставин вчинення ОСОБА_7 злочину повною мірою узгоджуються із відеозаписом із камери відеоспостереження,який був досліджений районним та апеляційним судом(а.п.32)
За змістом відеозапису,08.04.2018 року обвинувачений через вікно відчинив передні дверцята автомобіля з боку водія,проник у салон з метою крадіжки(що обвинувачений не заперечує).В цей час потерпіла підбігла майже упритул до дверцят водія,де у салоні знаходився ОСОБА_7 ,який,заволодівши майном із салону авто, із сумкою потерпілої,пробігши повз ОСОБА_10 , почав втікати,а потерпіла побігла за ним.
Із відеозапису встановлено,що події відбувались у світлий час доби.
На спростування доводів апелянта,зафіксована на відео обстановка вчинення злочину та поведінка обвинуваченого,який пробіг повз потерпілу, безумовно свідчить про те,що ОСОБА_7 почав утікати,оскільки був виявлений потерпілою та усвідомлював цей факт,а не тому,що спрацювала сигналізація.

Та обставина,що ОСОБА_7 ,дії якого під час вчинення крадіжки були виявлені потерпілою,втікав із її сумкою,отже продовжував утримувати її майно,вбачається із відеозапису та показань потерпілої.
Обвинувачений і сам не заперечує,що втікав із сумкою ОСОБА_10 .
Отже,суд правильно вказав,що дії ОСОБА_7 ,розпочаті як крадіжка,але виявлені потерпілою і, незважаючи на це, продовжені обвинуваченим з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
При цьому суд обгрунтовано зазначив,що ОСОБА_7 не мав реальної можливості розпорядитись майном, яким відкрито заволодів, оскільки постійно знаходився в полі зору потерпілої ОСОБА_10 , яка його переслідувала та кинувши сумку,втік.
Отже,у вироку правильно кваліфіковані дії обвинуваченого як закінчений замах на грабіж, оскільки ОСОБА_7 були виконані усі дії,необхідні для доведення злочину до кінця,однак злочин не було закінчено з причин,які не залежали від його волі.
Судова колегія вважає,що вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені безпосередньо та повно дослідженими доказами,оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину,передбаченого ст.15 ч.2-186 ч.2 КК України є правильним та вмотивованим.
При призначенні покарання районний суд відповідно до вимог ст.65 КК України,врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,що є тяжким,дані про особу обвинуваченого,який неодноразово судимий,посередньо характеризується по місцю проживання,не працює.
Посилання захисника на те,що наявні обставини,які пом`якшують покарання та вони не були враховані судом-щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину,відшкодування шкоди потерпілій- суперечать фактично встановленим обставинам,оскільки винуватість у вчиненні злочину,за який засуджений, ОСОБА_7 не визнав(і це право гарантоване йому законом).
Майно потерпілої обвинувачений кинув,коли втікав,а тому така обставина не може бути оцінена як відшкодування шкоди.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Із врахуванням викладеного, районний суд призначив покарання обвинуваченому,із дотриманням також вимог ст.68 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції 186 ч.2 КК України,яке є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для скасування чи зміни вироку апеляційний суд не вбачає,а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2019 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Взяти ОСОБА_7 під варту.Строк відбування покарання обчислювати з 09 квітня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3