ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1186/19 Справа № 187/1245/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000388за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, та накладено арешт на автомобіль марки «DAF TRUCKS», д.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане Дніпродзержинським ВРЕВ ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 28.11.2009 належить ОСОБА_7 , проживає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, зберігати його на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: пр. Петра Калнишевського 16 А, смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність обґрунтованих ризиків відчуження, можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення чи перетворення виявленого та вилученого до ВП автомобіля марки «DAF TRUCKS» д.з. НОМЕР_1 , вразі його повернення фактичному володільцю чи власнику за правовстановлюючими документами до перевірки всіх обставин виявленого правопорушення. Вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, це не призведе до суттєвого порушення прав та інтересів осіб, відносно майна яких вирішується питання про арешт, є розумним та співрозмірним обмеженням їх права власності із завданням кримінального провадження.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та зобов`язати СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_7 вилучений автомобіль DAF TRUCKS сідловий тягач - Е, н/з НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.
Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що ОСОБА_7 відкрито, чесно та добросовісно придбав зазначений сідловий тягач, який станом на серпень 2009 року перебував на Українській реєстрації, на підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2009 року.
За ОСОБА_7 у встановленому законом порядку було зареєстроване право власності на зазначений автомобіль та йому було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 , оригінал якого був вилучений разом із автомобілем слідчим.
З 2009 року по 2019 рік ОСОБА_7 , будучи фізичною особо-підприємцем, що підтверджується інформацією з контролюючого органу, вищевказаний автомобіль використовував під час здійснення своєї підприємницької діяльності та в цей період часу неодноразово перетинав на ньому Державний кордон України, що підтверджується відповідними документами.
Зважаючи, що ОСОБА_7 , будучи необізнаним щодо законності походження майна, придбав у попереднього власника - ОСОБА_9 автомобіль DAF TRUCKS сідловий тягач - Е, н/з НОМЕР_1 , на Українській реєстрації, при цьому діяв відкрито, чесно та добросовісно, а угода купівлі-продажу була оформлена у встановленому законом порядку із постановленням автомобіля на облік, то можливість кваліфікації зазначеної події за ст. 198 КК України в цілому виключається.
Тобто, на момент вирішення питання про накладення арешту на майно слідчий мав у своєму розпорядженні відповідні докази, в т.ч. і пояснення ОСОБА_7 ,, копії відповідних документів, які повною мірою свідчили про законність і добросовісність дій ОСОБА_7 по придбанню спірного автомобіля DAF TRUCKS сідловий тягач - Е, н/з НОМЕР_1 .
Спір між власником автомобіля у Німеччині та ОСОБА_7 повинен вирішуватися у цивільно-правовому порядку, через пред`явлення власником до ОСОБА_10 відповідних віндикаційних вимог з підстав, визначених ст. 388 Цивільного кодексу України.
Разом із тим, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку, відкрито, чесно і добросовісно, набув право власності на автомобіль DAF TRUCKS сідловий тягач - Е, н/з НОМЕР_1 , вже десять років вільно ним користується під час провадження господарської діяльності, але упродовж всього часу жодних віндикаційних вимог ні від кого не отримував.
Твердження слідчого судді в ухвалі про те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, не заслуговує на увагу, оскільки станом на 15.08.2019 року жодну особу у КП № 0000388 не було повідомлено про підозру.
Окрім того, вважаємо незаконною застосовану слідчим суддею заборону будь-кому відчужувати, користуватися та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном до прийняття остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні, із поміщенням цього автомобіля на збереження до майданчику для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів Петриківського ВП Новомосковського ВП ЕУНП в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: пр. Петра Калнишевського, 16-А, смт Петриківка Дніпропетровської області.
Зважаючи, що зазначене майно потребує особливого технічного догляду та постійного обслуговування, його недоцільно довготривалий час зберігати у місці, де зазначені дії вчинені бути не можуть. Наявність інформації у базах даних щодо розшуку зазначеного автомобіля само по собі, зважаючи на п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів... затвердженого Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 р., є перешкодою для проведення будь-яких реєстраційних дій щодо автомобіля, оскільки після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу (про реєстрацію (перереєстрацію) робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. Тобто, ОСОБА_7 у будь-якому випадку продати, або іншим чином здійснити відчуження зазначеного транспортного засобу, не зможе до вирішення питання щодо віндикації, або ж визнання за ним права власності на вказаний автомобіль, як за добросовісним набувачем у розумінні положень ст.ст. 388, 392 ЦК України.
Важливим є зазначити також те, що згідно з наданим слідчим документу взагалі не встановлено, ким саме розшукується спірний транспортний засіб DAF TRUCKS сідловий тягач - Е, н/з НОМЕР_1 , не зазначена будь-яка особа (фізична або ж юридична) в інтересах якої зазначений розшук було розпочато, або ж конкретний підрозділ поліції за запитом якого розшукується автомобіль тощо.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя суду першої інстанції обмежився лише формальними висновками про відповідність майна, щодо якого вирішувалось питання про арешт, критеріям ст. 98 КПК України, і те, що воно є об`єктом протиправних дій, та не дослідив і не надав будь-якої оцінки решті обставин, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 173 КПК України підлягають обов`язковому з`ясуванню та врахуванню при вирішенні питання про арешт майна у кримінальному провадженні, зокрема наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для інших осіб.

Апеляційним переглядом встановлено, що 31.07.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.
31 липня 2019 року старший слідчий СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «DAF TRUCKS» д.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 видане Дніпродзержинським ВРЕВ ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 28.11.2009 належить ОСОБА_7 , проживає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, зберігати його на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який розташований за адресою: пр. Петра Калнишевського 16 А, смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області.
Слідчий посилається у своєму клопотанні на те, що в провадженні слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській областізнаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 31.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України. Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2019 року співробітниками Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_7 заздалегідь не обіцяно придбав та зберігав автомобіль марки «DAF TRUCKS» д.з. НОМЕР_1 , темно-зеленого кольору, який завідомо одержано злочинним шляхом.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення 170 КПК без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Також клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову. А зазначення слідчим у клопотанні про необхідність накладення арешту вказаного майна з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, взагалі не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.
Крім того, дане клопотання не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов та на обґрунтованість його розміру, а також залишено поза увагою, що у кримінальному провадженні за ст. 198 КК України не передбачено як застосування заходів кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, так і додаткового виду покарання - конфіскації майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції, на підставі вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про повернення клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000388 від 31.07.2019 року про арешт майна - повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 години з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4