ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 661/3297/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1111/19 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження №0000962 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року про продовження строку тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білозерськ Добропільського району Донецької області, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, до арешту зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

08.12.2014 року Цюрупинським районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на три роки два місяці.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000962 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 24 листопада 2019 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, обвинувачений подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, апелянт зазначає, що в даному кримінальному провадженні питання про продовження запобіжного заходу вирішується неодноразово, при цьому невмотивовано наявність підстав, з яких суд дійшов висновку про те, що ризики не зменшились.

Наголошує, що має ряд хронічних захворювань, які потребують кваліфікованого лікування, яке неможливо надати в умовах слідчого ізолятора.

Також, вважає, що судом не враховано, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд виходив із того, що ризики, які мали місце, як при обранні запобіжного заходу, так і до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам у разі незастосування запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для відмови в продовженні строку запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.
Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про неодноразовість та значну тривалість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можуть свідчити про наявність правових підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Такі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли підстав для врахування.

Вказівки апелянта щодо недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України не ґрунтуються на матеріалах провадження. Так, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення, в тому числі, злочинів проти громадської безпеки, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного, тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, не одружений та непрацевлаштований, тобто відсутні відомості про наявність у особи міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку, що достовірно свідчить про наявність ризиків вчинення особою інших злочинів (з огляду на попередні судимості за вчинення аналогічних злочинів), можливість переховування від органів досудового розслідування та суду в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу або відмови в його застосуванні.

Також, колегія судді враховує підвищену суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що пов`язаний з незаконним обігом зброї та боєприпасів.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості лікування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не спростовують заявлених ризиків.

Крім того, наявність у обвинуваченого реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не може слугувати запорукою належної процесуальної поведінки, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, є непереконливими. Доводи апелянта не спростовують встановлені відомості в їх сукупності та взаємозв`язку, а фактично зведені до незгоди з прийнятим рішенням про продовження строку дії запобіжного заходу.

Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2