ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 11.09.2019 року в кримінальному провадженні 0000200 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, ОСОБА_8 за ст.185 ч.2 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Хотинського районного Чернівецької області від 11 вересня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, не судимого, визнано винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2 КК України і йому призначено покарання:

за ст.185 ч.1 КК України штраф в розмірі 1700 грн.

за ст.185 ч.2 КК України два роки позбавлення волі.

Покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обв`язки.

Зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_2 ,

ЄУНСС 722/701/19 провадження №11кп/822/476/19 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9
Сокирянського району Чернівецької області. гр. України, не працюючого, не одруженого, не судимого. Визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнено з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , гр. України, не працюючого, не одруженого, не судимого, визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 619 грн. 67 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 381 грн. 34 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Скасовано накладений арешт на майно у виді мобільного талафона «Нокіа» та автомобіль марки «Volkswagen», модель «Vento», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно вироку суду, 21.08.2018 року ОСОБА_7 проник на територію господарства, що по АДРЕСА_4 , де з автомобіля ВАЗ 2124 д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на подвір`ї вказаного господарства, таємно, протиправно викрав акумуляторну батарею марки «Forse 60», моделі «Westa» вартістю 1045 грн.25 коп., що належить ОСОБА_10 .

Крім цього, 28.01.2019 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вільного доступу з-під паркана господарства, що по АДРЕСА_5 , викрали бувший в користуванні саморобний металевий плуг вартістю 800 грн., що належить ОСОБА_11 .

Крім цього, 07.03.2019 року ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , умисно, таємно, протиправно, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали з трактора марки МТЗ-80, який знаходився на узбіччі дороги біля господарства ОСОБА_13 , дві акумуляторні батареї марки «Autopart» вартістю 3108 грн. 80 коп., завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_13 на вказану суму.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення в частині призначення йому покарання змінити та призначити йому покарання у виді штрафу.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що його захисник в судових дебатах зазначав про те, що він щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, потерпілі, згідно поданих заяв, не мають до нього претензій, що може вказувати про відшкодування їм завданої його діями шкоди, сам він є особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий. В судовому засіданні він просив, з урахуванням цих обставин, призначити йому покарання у виді штрафу, але суд, в порушення вимог п.8 ППВСУ від 24.07.2003 року №7, призначив йому більш суворе покарання ніж штраф.

Вважає, що суд призначив покарання йому, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

В суд апеляційної інстанції учасники кримінального провадження, за виключенням прокурора, не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження в межах поданої скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2 КК України при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими доказами, яким дана правильна юридична оцінка та не оспорюється в поданій скарзі.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_6 , обсяг обвинувачення, правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено.

Що стосується тверджень апелянта про те, що суд безпідставно не призначив йому покарання у виді штрафу за вчинені діяння, а призначив йому покарання у виді 2 роки позбавлення волі та звільнив від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.3 ст.65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Відповідно до санкції ст.185 ч.2 КК України, за вчинення вказаного злочину передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Тобто санкцією ст.185 ч.2 КК України не передбачено призначення покарання у виді штрафу, як про те вказує апелянт.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд визнав пом`якшуючими обвинуваченому ОСОБА_6 покарання обставинами щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Також суд врахував дані про особу винного, а саме, що він по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, кількості епізодів протиправної діяльності і те, що кримінальні правопорушення обвинуваченим вчинялись за попередньою змовою групою осіб, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що викрадене обвинуваченим та іншими особами майно потерпілих не було добровільно ним чи іншими обвинуваченими видано, а повернення майна потерпілим стало наслідком активних дій працівників поліції по розкриттю кримінальних правопорушень (а.с.139, 155).

А тому посилання апелянта про добровільне відшкодування ним завданої потерпілим шкоди є безпідставним. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною обвинуваченому ОСОБА_6 відшкодування шкоди потерпілим, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання є добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України немає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України і підстав для його пом`якшення немає.

Вирок суду є законний та обґрунтований.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2019 року в кримінальному провадженні 0000200 щодо нього залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_14

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя