Справа № 591/5063/19
Провадження № 1-кс/591/3744/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 01 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що він звернувся до органів прокуратури 01 серпня 2019 року з заявою про вчинені на його думку злочини прокурором ОСОБА_5 щодо його неправомірних дій та невиконання судового рішення. Оскільки відомості по його заяві до ЄРДР внесені не були, просив суд зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог.
Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури 01 серпня 2019 року з заявою про вчинені на його думку наведені злочини.
Проте, відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить відповідь прокурора № 15/1-3543-19 від 08 серпня 2019 року, яка була надана після часткового задоволення скарги заявника, за наслідками розгляду якої суд зобов`язав прокуратуру прийняти рішення по суті заяви ОСОБА_3 (але не зобов`язував правоохоронний орган саме на внесення відомостей до ЄРДР).
Отже, в контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думки злочин.
З дослідженої судом заяви ОСОБА_3 вбачається те, що хоча вона формально і названа заявником заявою про злочин, проте в частині злочину, вчиненого на думку заявника прокурором ОСОБА_5 та передбаченого ст. 367 КК України, в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення прокурором саме цього кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті згаданої норми КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ній взагалі не наведено дій чи бездіяльності згаданої особи, що могли б свідчити про вчинення нею злочину, а наводяться обставини виконання своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, пов`язаних з розглядом заяви ОСОБА_3 , у разі незгоди з якими законом передбачений певний порядок їх оскарження.

Заява ОСОБА_3 в цій частині не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діяння, кваліфікованого заявником за наведеною ним статтею, а в ній заявник виключно наводить (перераховує) дії прокурора, з якими він не згоден.

Сам же по собі факт вчинення чи невчинення якихось дій уповноваженою особою, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом професійної діяльності прокурора, незгода з якими може бути вирішена наприклад в порядку ст. 303 КПК України.

Іншими словами заявником не наводяться в заяві в цій частині обставини, що можуть свідчити про вчинення наведеного кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями (бездіяльністю) прокурора, для оскарження яких законом чітко визначений певний порядок, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого заявником за ст. 367 КК України, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеній заяві ОСОБА_3 в цій частині не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженої в судовому засіданні заяви та наданих сторонами матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР з приводу вказаних дій, а тому скарга в цій частині є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Стосовно вимог заявника по невиконанню судового рішення, суд приходить наступних висновків.
Зі змісту поданої ОСОБА_3 скарги та заяви про злочин, за відсутності доказів правомірності бездіяльності щодо невнесення по заяві скаржника даних до ЄРДР, а також в межах зазначеної ним у вказаних матеріалах інформації вбачається, що в заяві наявні достатні відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, в ній наведені достатні відомості, які свідчать про наявність судового рішення, належне виконання якого викликає сумніви, а отже ці факти підлягають перевірці.
Таким чином, беручи до уваги, що зі змісту скарги та доданих матеріалів встановлено, що заява скаржника про злочин містить достатньо даних в контексті вимог ст. 214 КПК України для безумовного вчинення таких дій, тому скаргу належить задовольнити в частині невиконання судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Сумської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_3 від 01 серпня 2019 року, щодо невиконання судового рішення ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 05 липня 2019 року (справа № 591/2694/19).
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1