печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
13.09.2019 у провадження старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступник начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 про арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 21 000 доларів США.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

13 вересня 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, слідчим через канцелярію суду подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0003312 від 03.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 29.08.2017 приблизно о 12.35 год., ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , будучи у складі створеної ОСОБА_7 злочинної організації, знаходячись біля будинку № 112 по вул. Мечнікова у м. Ірпінь Київської області, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинили напад на ОСОБА_8 , в результаті чого заволоділи майном останнього, а саме: шкіряною папкою з документами, а також грошовими коштами в сумі 20 000 доларів США (що станом на 29.08.2017 становило 510 316 грн.) та 1 000 грн., що є особливо великим розміром.

18.09.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12.11.2018 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 4 ст. 186 на ч. 5 ст. 186 КК України.

Поряд з цим, 15.09.2018 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0001383 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 21 000 доларів США.

16.09.2018 матеріали досудового розслідування за № 0001383 об`єднанні до матеріалів досудового розслідування за № 0000720.

16.09.2018 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000720 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 296 КК України.

15.11.2018 підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000720 оголошено в розшук і на даний час його місце знаходження невідоме.

06.12.2018 матеріали досудових розслідувань щодо підозрюваного ОСОБА_5 виділені в окреме провадження (№ 0000735)

Слідчий вказує, з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, а також враховуючи те, що перелічене майно є тимчасово вилученим, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, що було вилучене 24.07.2019 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва належного ОСОБА_9 автомобіля марки «AUDI A4» VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 виявлено та вилучено майно, яке відповідно до положень КПК України вважається тимчасово вилученим, а саме: автомобіль марки AUDI A4» VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та ключі до нього, свідоцтво про реєстрації вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 , банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_4 , із забороною користування та розпорядження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або доходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Також санкцією ч. 5 ст. 186 КК України передбачена конфіскація майна одержаного злочинним шляхом.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003312 від 03.10.2016 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 21 000 доларів США з метою конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1