печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД» в особі директора ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.06.2018 за №757/27625/18-к у кримінальному провадженні №0000024 від 09.02.2018,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2019 на підставі протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді до провадження слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТоТОВ «Нікса ЛТД» в особі директора ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.06.2018 за №757/27625/18-к у кримінальному провадженні №0000024 від 09.02.2018.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що в рамках досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року було накладено арешт на вилучені в ході обшуку 23.05.2018 у вантажному автомобілі, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на території митного поста «Вишневе», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, речі, а саме: транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки «DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі запалювання і відмикання дверей від даного транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки «DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 марки «SCHMITZ», моделі «SPR», тип загальний напівпричіп н/пр-бортовий-е, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Даний арешт було накладено з метою збереження речових доказів.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлялася належним чином. Адвокат ОСОБА_5 через канцелярію суду подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності. Доводи клопотання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник прокуратури у судове засідання не з`явився. Заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області розслідується кримінальне провадження № 0000024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 201 КК України.

23.05.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук у вантажному автомобілі, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на території митного поста «Вишневе», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, під час якого були вилучені предмети, не зазначені в ухвалі суду.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2018 за №757/27625/18-к було накладено арешт на вилучені в ході обшуку 23.05.2018 у вантажному автомобілі, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на території митного поста «Вишневе», за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, речі, а саме: транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки «DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі запалювання і відмикання дверей від даного транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки «DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 марки «SCHMITZ», моделі «SPR», тип загальний напівпричіп н/пр-бортовий-е, реєстраційний номер НОМЕР_4 , які на праві приватної власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД».

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на вилучене майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра заявнику не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок заявника та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності заявника за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно на яке накладено арешт відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0003128 від 03.10.2017, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД» в особі директора ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 06.06.2018 за №757/27625/18-к у кримінальному провадженні №0000024 від 09.02.2018 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 № 757/27625/18-к, на майно, а саме:

1.транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки«DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

2.ключі запалювання і відмикання дверей від даного транспортного засобу;

3.свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 марки «DAF», моделі «FT XF 105», тип спеціалізований вантажний сідловий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

4.свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 марки «SCHMITZ», моделі «SPR», тип загальний напівпричіп н/пр-бортовий-е, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1