Справа № 592/8394/19
Провадження № 1-кс/592/4586/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0001525 від 30.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна. Вимоги мотивує тим, що 30.05.2019 року, близько 19:00 год., за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 9/1, працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху було зупинено транспортний засіб «Ленд Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів на транспортний засіб було встановлено, що даний автомобіль за наявними базами має номер реєстрації на території Луганської області за номерним знаком НОМЕР_2 .

30.05.2019 року Сумським ВП ГУНП в Сумській області відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування №0001525 з попередньою правовою кваліфікацією ст. 290 КК України.

В ході огляду 30.05.2019 року в період часу з 20:00 год. до 22:30 год. вказаний транспортний засіб було опечатано та залишено, у зв`язку з неможливістю транспортування, за адресою м. Суми, вул. Харківська, 9/1. Крім того, в ході огляду було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Придністровської реєстрації за серією та номером НОМЕР_3 від 16.09.2008 на транспортний засіб LAND ROVER, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , чорного кольору, зареєстрований на ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки вилучені в ході проведення огляду від 30.05.2019 року автомобіль LAND ROVER, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 16.09.2008 року є речовими доказами у кримінальному провадженні та тимчасово вилученим майном, у слідства виникла необхідність накладення арешту на дане майно.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту на належний йому транспортний засіб LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_4 , та зазначив, що майно було вилучено безпідставно.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали клопотання, вважає необхідним відмовити в його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в ч. 2 Розділу 2.6 Узагальнень судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Вимоги щодо учасників кримінального провадження, на майно яких може бути накладено арешт, поширюють свою дію і на випадки, коли клопотання про арешт стосується майна, яке було тимчасово вилучене або вилучене за результатами проведення обшуку.

Аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає змогу зробити висновок, що обов`язок доведення необхідності застосування засобу забезпечення у вигляді арешту майна та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Як було з`ясовано в судовому засіданні, автомобіль LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_4 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 16.09.2008 року, відносно яких слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту, належить ОСОБА_4 (а.с.7), який в даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Втім, кримінальне процесуальне законодавство не передбачає можливості накладення арешту на майно осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими чи особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, слідчий, всупереч вимог ст. 173 КПК України, не довів необхідність арешту та наявність ризиків приховування, відчуження чи знищення автомобіля LAND ROVER, д.н.з. НОМЕР_4 , та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу.

За таких обставин, клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0001525 від 30.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1