Провадження № 1-кс/344/8602/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження, внесеного 09.08.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000484, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що весною 2018 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив на особисте збагачення, попередньо вступивши в злочинну змову з ОСОБА_6 , який діяв з відома ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , групою осіб, з метою вчинення розкрадання чужого майна шляхом шахрайства, вирішили заволодіти майном приватного підприємця ОСОБА_9 , який здійснював продаж меблів та інших товарів для дому, зокрема, диванів, ліжок, корпусних меблів, із розстрочкою платежу в магазині «Мнягонькі дивани», що по АДРЕСА_1 .

23 травня 2018 року в обідній час ОСОБА_5 з метою вчинення кримінального правопорушення взяв свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28.05.2016 Івано-Франківським УДМС, зустрівся у м. Івано-Франківську із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та невстановленим слідством автомобілем марки «ВАЗ 2109» сірого кольору, яким керував ОСОБА_6 , поїхали до магазину «Мнягонькі дивани», що по вул. О.Довженка, 21-Б в м. Івано-Франківську.

Цього ж дня, близько 15 год 00 хв, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 для реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зайшли в магазин «Мнягонькі дивани», а ОСОБА_6 залишився їх чекати в автомобілі. У приміщенні магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під керівництвом ОСОБА_7 , яка надавала рекомендації ОСОБА_8 щодо вибору товару по мобільному телефону, вибрали диван «Ірис», диван з кріслами «Луїза» та дві вітрини з комодом «Терра» на загальну суму 65 345 грн.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою заволодіння зазначеними диванами та меблями шляхом обману, звернулися до продавця ОСОБА_10 з метою придбати вибраний товар з розстрочкою виплати боргу, без наміру його сплати в подальшому.

Для введення в оману ОСОБА_10 та переконання її в правдивості намірів придбати меблі ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , надав їй свій паспорт громадянина України.

ОСОБА_10 , будучи обманутою, роз`яснила ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про необхідність сплатити за вибраний ними товар початковий внесок в сумі 12 000 грн. та написати розписки про повернення боргу.

ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , продовжуючи вводити в оману ОСОБА_10 , в присутності та з відома ОСОБА_8 власноручно написав розписку, в якій зобов`язався сплати борг в сумі 53 345 грн. за вибраний товар до 23.09.2018, який не мав наміру сплачувати, після чого спільно з ОСОБА_8 покинув приміщення магазину.

23 травня 2018 року, близько 18 год 00 хв, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 для доведення спільного злочинного наміру до кінця, повторно прибули в магазин «Мнягонькі дивани», де ОСОБА_8 заплатила ОСОБА_10 початковий внесок в сумі 12 000 грн., після чого спільно з ОСОБА_6 забрали з магазину придбаний диван «Ірис».

У кінці травня 2018 року працівники магазину, згідно попередньої домовленості, доставили вибрані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 диван з кріслами «Луїза» та дві вітрини з комодом «Терра» на адресу, яку їм вказала ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , заволодівши шляхом шахрайства придбаними меблями, а саме: диваном «Ірис», диваном з кріслами «Луїза» та двома вітринами з комодом «Терра»,розпорядилися ними на власний розсуд, умисно не сплативши борг за їх придбання до 23.09.2018, чим заподіяли приватному підприємцю ОСОБА_9 матеріальну шкоду згідно висновку експерта на загальну суму 55 375, 99 грн.

19 червня 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_3 , громадянину України, не судимому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 190 КК України.

09.07.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Івано-Франківським міським судом обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22години до 06 години доби на строк 60 діб, до 06.09.2019року. Проте ОСОБА_5 за викликом слідчого не з`являвся, за місцем проживання визначеним в ухвалі суду про домашній арешт виявлено не було, так як двері ніхто не відчиняв.

09.08.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було оголошено в розшук.

09.09.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений оперативними працівниками в кабінет слідчого для проведення слідчих дій.

Матеріалами клопотання також зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі та він усвідомлює про можливе призначення такого покарання в разі доведення його вини в суді; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому в ході досудового розслідування стануть відомі їх анкетні дані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище наведені ризики, репутацію підозрюваного, на думку прокурора, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави не можливе.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями які містяться в матеріалах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами пред`явлення для впізнання, протоколом обшуку, протоколом огляду речових доказів, показами свідків та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, умови його життя, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан, наявність постійного місця проживання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки підозрюваним було порушено умови раніше застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без використання електронних засобів контролю із забороною залишати місце постійного проживання приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , щоденно цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, або суду в межах строку досудового розслідування та покладення на нього додаткових обов`язків, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю із забороною залишати місце постійного проживання приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , щоденно цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматись від спілкування із свідками;

при наявності здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді діє до 16 вересня 2019 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1