П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 757/32965/17-к

провадження № 51-757 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року стосовно
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_7 :
- засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна;
- визнано невинуватим і виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за епізодом від 03 липня 2014 року з підстав недоведеності вчинення інкримінованого злочину.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 10 липня 2014 року приблизно о 12.30, перебуваючи біля будинку №15 на Печерському узвозі у м. Києві повторно незаконно збув ОСОБА_8 за 300 грн психотропну речовину амфетамін, масою 0,244 г.
Також 21 липня 2014 року об 11.00 ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №15 на Печерському узвозі в місті Києві, повторно незаконно збув ОСОБА_8 за 600 грн психотропну речовину амфетамін, масою 0,055 г.

Крім цього, 22 липня 2014 року з 17.40 до 21.00 за місцем тимчасового проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: прозорий пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком з психотропною речовиною - амфетаміном, масою 0,106 г; банку з психотропною речовиною - амфетаміном, масою 1,74 г; банку з двома фрагментами тканини, що містять психотропну речовину - амфетамін, масою 5,96 г; банківську картку зеленого кольору з нашаруванням психотропної речовини амфетаміну, масою 0,005 г; безбарвну пластикову пляшку з нашаруваннями психотропної речовини амфетаміну, масою 0,324 г; тарілку з нашаруваннями психотропної речовини амфетаміну, масою 0,115 г; банку з трьома металевими ложками, на яких наявні нашарування психотропної речовини амфетаміну, масою 0,410 г; два пластмасових ін`єкційних шприца з нашаруваннями психотропної речовини амфетаміну, масою 0,026 г та 0,009 г; дві банківські картки, фільтрувальний папір білого кольору та дзеркало, на поверхнях яких наявні нашарування психотропної речовини амфетаміну, масою 0,003 г; банківську картку, пластикову картку з надписом "Скарбниця" та скло, на поверхнях яких наявні нашарування психотропної речовини амфетаміну, масою 0,002 г.

Всього у ОСОБА_7 вилучено психотропну речовину амфетамін, загальною масою 6,96 г, що є великим розміром, а також: електронні ваги; блокнот з записами на тему виробництва наркотичних та психотропних речовин; 8 паперових аркушів, на яких виявлено особливо небезпечну психотропну речовину - 25І-NBOMe 2-(4-йод-2,5-діметоксифеніл)-N-[(2-метоксифеніл) метил] етанамін, масою 0,016 г; два шматки пластикової пляшки з фольгою з нашаруванням особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, масою 0,022 г.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, в невстановлений час та в невстановленому місці виготовив психотропну речовину амфетамін, масою 0,132 г, яку зберігав при собі та 03 липня 2014 року приблизно о 19.00 біля будинку № 24-а на вул. Михайлівській у м. Києві незаконно збув ОСОБА_8 за 600 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_7 і вичерпанням можливості їх отримати.
Свої вимоги захисник мотивує тим, що:
- висновки суду ґрунтуються на припущеннях, стороною обвинувачення не надано та матеріали провадження не містять належних і достатніх доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом;
- судом не встановлено причетність ОСОБА_7 до місця тимчасового його проживання, в якому був проведений обшук, і вилучених з квартири предметів;
- не був допитаний свідок ОСОБА_8 ,
- постановлені судові рішення не відповідають вимогам КПК.
Позиції учасників судового провадження
Захисник і засуджений підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а постановлені судові рішення стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Частиною 2 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та необхідність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_7 незаконно виготовив психотропну речовину у великому розмірі, зберігав і в подальшому збув її, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , даними, що містяться у актах огляду покупця, протоколах огляду місця події, обшуку, про результати контролю за вчиненням злочину, про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, перегляду відеозапису, висновку експерта.
Суд першої інстанції зробив ґрунтовний аналіз указаних доказів і дійшов правомірного висновку про те, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом довела винуватість ОСОБА_7 у незаконному виготовленні, зберіганні та збуті психотропної речовини у великому розмірі.
Зіставивши докази в їх взаємозв`язку, місцевий суд обґрунтовано визнав, що показання учасників судового процесу, як і дані, що містяться у протоколах слідчих дій та в експертних висновках, у силу ст. 84 КПК України, є процесуальними джерелами доказів, і правомірно поклав їх в основу вироку.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх належність і допустимість, з дотриманням вимог статей 85 - 87, 89, 94, 95 КПК України.
Твердження захисника про невстановлення причетності ОСОБА_7 до вилучених за місцем його тимчасового проживання предметів і речей не ґрунтуються на матеріалах провадження, крім того, згідно з протоколом обшуку під час його проведення підозрюваний ОСОБА_7 зауважень не мав, клопотань не заявляв, своєї незгоди з діями слідчого не висловлював.
Доводи сторони захисту про недопит свідка ОСОБА_8 фактично стосуються неповноти судового розгляду, що не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Водночас висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині за ч. 2 ст. 307 КК України ґрунтуються на результатах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які здійснювались з дотриманням положень глави 21 КПК України.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, а також дані про його особу, тобто суд дотримався вимог статей 50, 65-67 КК України.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи його апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час перегляду вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 дотримався положень статей 404, 405, 407 КПК України та постановив рішення у відповідності до вимог ст. 419 цього Кодексу.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував захисник, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3