ВИРОК
Іменем України

12.11.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурор ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000045 від 26 червня 2019 року, відносно,-

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Мшани, Городоцького району Львівської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, раніше судимого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовеця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», приймав участь у проведенні антитерористичної операції,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, суд,-
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом, проходячи військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, діючи умисно, тобто усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, не маючи наміру назавжди ухилятися від військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у невстановлений досудовим розслідуванням час до 08 год. 00 хв. 07.12.2016 самовільно, тобто без дозволу командування, залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 21.12.2016, тобто до моменту добровільного прибуття до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1
( АДРЕСА_2 ) проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину без поважних причин. Просить застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію в 2016 році» та звільнити його від відбування покарання.

Прокурор не заперечував проти застосування щодо обвинуваченого вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» за наявності для цього підстав.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження таких визнано недоцільним. У суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.4 ст.407 КК України, так як він, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину без поважних причин ,в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, одружений за місцем мешкання характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриття злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання відповідно до санкції статті, інкримінованій йому в межах, необхідних для досягнення цих цілей, у вигляді позбавлення волі.

Також, під час розгляду справи обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього вимог ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній організації, забезпеченні її проведення, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, на підтвердження учасника бойових дій.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в України» від 01 жовтня 1996 року зі змінами від 27.02.2014 року установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Даний факт підтверджується копії посвідчення «Учасника бойових дій» серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2015 року.

Перешкод для застосування вимог Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення ОСОБА_4 під час розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слідзвільнити від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374,376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання по ч.4 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набув чинності 07.09.2017 року ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1