УХВАЛА
Іменем України

22.07.2019 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ГЕЛІОС» про скасування арешту нерухомого майна, -

у с т а н о в и в:

Приватне підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ГЕЛІОС» звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на майно ПП «ВКФ «ГЕЛІОС», накладені арешти згідно постанови прокуратури м. Житомира від 15.05.2007 року.

Зазначені арешти на майно перешкоджають ПП «ВКФ «ГЕЛІОС» вирішити питання щодо розподілу часток у праві спільної часткової власності на даний об`єкт нерухомості між ним та Північним регіональним управлінням ДПС України.

Відповідно до листа Житомирської місцевої прокуратури від 10.05.2019 року за № 88-101с-19 звіркою актів прийому-передачі майна не встановлено в наявності в Житомирській місцевій прокуратурі матеріалів кримінальної справи та постанови від 15.05.2017 року якою накладено, в порядку визначеному КПК України 1960 року, заборону на відчуження нерухомого майна, належного ПП «ВКФ «ГЕЛІОС».

Вивчивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження по даному клопотанню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 9 розділу ХІ «Перехідних Положень» КПК України: «Запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом».

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України від 26.11.2012р. №1735/0/4-12 « Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні Положення» Кримінального процесуального кодексу України, а саме п.9 роз`яснень вбачається наступне: « - запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 р.

Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається у порядку, передбаченому КПК 1960 року».

Як вбачається з поданого клопотання, арешт на майно накладено 15.05.2007 року- у період, коли КПК 2012 року ще не набрав чинності. Арешт на нерухоме майно накладено з метою забезпечення у кримінальній справі цивільного позову.

Згідно з п.8 ст.324 КПК України (1960р.): «питання як поступити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, вирішуються судом при винесенні вироку».

Враховуючи повноваження слідчого судді, та системний аналіз норм чинного КПК, клопотання про скасування арешту слідчим суддею може розглядатися лише на стадії досудового розслідування.

Виходячи із положень КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для відкриття провадження по клопотанню, яке подане по закінченню стадії досудового розслідування.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження за клопотанням про скасування арешту, так як згідно з п.9 розділу ХІ «Перехідних Положень» КПК України скасування арешту майна (накладеного до набуття чинності КПК України), незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Керуючись ст. 174 КПК України, п. 9 розділу ХІ «Перехідних Положень» КПК України, ст. 324 КПК України ( 1960р.),-

постановив:

У відкритті провадження за клопотанням Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «ГЕЛІОС» про скасування арешту нерухомого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1