печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Фермерського господарства «АЛЬЯНС» () про скасування арешту майна № 0000461,

встановив :
Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням в інтересах Фермерського господарства «АЛЬЯНС» () про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000461, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 30.10.2019 р. № 757/57732/19-к та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 18.07.2019 р. № 757/37242/19-к, в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, належних означеному господарству «АЛЬЯНС», а саме:

- № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий в ХАРКIВ.ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Харків (МФО 351533), яке є структурним підрозділом АТ КБ «Приватбанк» ();

- № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, );

- № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , відкриті в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» (МФО 320984, ).

Свої вимоги обгрунтовує тим, що арешт на кошти, які знаходяться на рахунках, належних Фермерському господарству «АЛЬЯНС», було накладено ухвалою слідчого судді м. Києва від 30.10.2019 р. № 757/57732/19-к необґрунтовано та помилково встановлено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, не дотримано вимог щодо встановлення мети та завдання арешту майна, не враховано наслідки арешту майна для господарства, а також не дотримано принципу розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Стосовно арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 18.07.2019 р. № 757/37242/19-к, то такий арешт вже накладався на грошові кошти на тих же самих рахунках і за аналогічного обґрунтування, що і в ухвалі від 30.10.2019 р., втім необхідність у повторному накладенні арешту на грошові кошти господарства на одних й тих самих банківських рахунках жодним чином не обґрунтована, що порушує право господарства мирно володіти своїм майном.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, подано заяву про розгляд клопотання у її відсутності.

В судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомленийя належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, та, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Вивчивши клопотання, дослідивши документи, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Генеральною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000461 від 30.07.2015 р., за фактом створення (придбання) та організації діяльності невстановленими особами на території м. Києва, Київської та інших областей, низки підконтрольних суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат з податку на прибуток підприємствам реального сектору економіки, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України, та за фактом вчинення невстановленими особами на території м. Києва, Київської та інших областей в період часу 2015-2018 рр. фінансових операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а також за фактом зловживання владою вчинене службовими особами ГУ ДФС у Харківській області та працівниками їх структурних підрозділів, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/57732/19-к від 30.10.2019 р. у кримінальному провадженні № 0000461 накладено арешт, окрім іншого, на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках належних Фермерському господарству «АЛЬЯНС» (), а саме на наступних:

- № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий в ХАРКIВ.ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Харків (МФО 351533), яке є структурним підрозділом АТ КБ «Приватбанк» ();

- № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, );

- № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , відкриті в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» (МФО 320984, ).

Встановлено, що на грошові кошти на вище вказаних рахунках, належних Фермерському господарству «АЛЬЯНС», також накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/37242/19-к від 18.07.2019 р. (провадження № 1-кс-34605/19) в рамках кримінального провадження № 0000461, за результатами розгляду клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 .
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже слідчий суддя приходить висновку про наявність у представника заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де встановлювалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У постанові Європейського Суду від 09.06.2005 р. по справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанові від 24.03.2005 р. по справі «Фрізен проти Російської Федерації» Суд наголосив, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Мотивувальна частина ухвал Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2019 р., від 18.07.2019 р. свідчить про те, що при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що грошові кошти на рахунках господарства можуть бути предметом злочину, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перебувають у власності юридичної особи, щодо якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру.

Між тим ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, пункт 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994 р., Series А № 296-А, пункт 42, та у справі "Кушоглу проти Болгарії" від 10.05.2007 р., заява № 48191/99, пункти 49-62). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., пункти 69, 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р., пункт 50, Series A № 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності заявника. Підозра посадовим особам Фермерського господарства «АЛЬЯНС» не пред`явлена, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, як і не встановлено розміру збитків у виді тяжких наслідків, які ніби-то заподіяні державі. Стороною обвинувачення не було надано допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів, що Фермерське господарство «Альянс» () має будь-яке відношення до кримінальних правопорушень, що саме посадовими особами Фермерського господарства «Альянс» () вчинено інкриміновані кримінальне правопорушення, відповідно, відсутні підстави відповідальності господарства за незаконні дії третіх осіб. Версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000461, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, спростовується наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна.

Враховуючи вказане, вважати, що існує правова підстава для арешту на кошти на рахунках Фермерського господарства «Альянс» () взагалі спростовується, враховуючи, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, враховуючи, що орган досудового розслідування не представив належних доказів для безспірного висновку про необхідність забезпечення кримінального провадження таким заходом, та враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 1-35, 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя

ухвалив :
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 30.10.2019 р. № 757/57732/19-к та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 18.07.2019 р. № 757/37242/19-к, на грошові кошти, що знаходяться на наступних рахунках, належних Фермерському господарству «АЛЬЯНС» ():

- № 7002 (UA 2217002), відкритий в ХАРКIВ.ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Харків (МФО 351533), яке є структурним підрозділом АТ КБ «Приватбанк» ();

- № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 380805, );

- № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , відкриті в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» (МФО 320984, ).

Ухвала слідчого судді осарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1