печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2019 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000368 від 14.06.2018 року, про накладення арешту на майно.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 14.06.2018 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. З ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 362, ч. З ст. 364, ч. З ст. 209 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у період з лютого по серпень 2018 року колишній заступник начальника Департаменту зв`язку та телекомунікацій Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_4 , спільно з невстановленою особою, з числа керівництва Департаменту інформаційно - аналітичної підтримки Національної поліції, та ОСОБА_5 , створили організовану групу та розробили план злочинних дій, суть якого полягала у залученні працівників Національної поліції України, які здійснюють обслуговування інформаційно-телекомунікаційних систем та нададуть змогу іншим учасникам організованої групи здійснювати несанкціоноване втручання до таких систем, підшукати представників комерційних організацій, на користь яких за грошову винагороду забезпечуватимуть безперешкодний несанкціонований доступ до автоматизованих систем ІПНП та ЄІС МВС з метою незаконного отримання конфіденційних відомостей про громадян України.

Представник Генеральної прокуратури України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.

Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Обов`язок доказування перед слідчим суддею наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, у зв`язку з чим вони повинні обґрунтувати необхідність застосування того чи іншого заходу.
Сторона кримінального провадження, яка подала клопотання прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старший радника юстиції ОСОБА_3 до суду не з`явився.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

Враховуючи зазначені положення закону, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, зважаючи на неявку до суду сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1