ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5384/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1158/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безмятежне, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00грн. гривень в дохід держави.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

Вказаним вироком встановлено, що 29.11.2017 року, приблизно о 16год.00хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є особою похилого віку, в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт з приводу нецензурних висловлювань ОСОБА_8 на його адресу. Так, за вищевказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, стоячи лицем до лиця ОСОБА_8 наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони. Даними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 фізичний біль, моральні страждання та тілесні ушкодження. В результаті злочинних дій, ОСОБА_7 спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у останнього мали місце синець на обличчі, який по ступеню тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з рішенням районного суду потерпілий ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити, його цивільний позов до ОСОБА_7 задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 3717,05 грн. і моральну шкоду в розмірі 100000 грн.
Обґрунтовуючи свою вимогу потерпілий вказує на те, що суд при ухваленні вироку недостатньо звернув увагу на докази, які підтверджують обґрунтованість його позовних вимог до обвинуваченого; внаслідок отриманої травми він переніс ішемічний інсульт та вимушений був проходити курс лікування; його звичайний образ життя був порушений, відчуває фізичні страждання, страждає на головний біль, нудоту, майже не бачить правим оком, відчуває серцевий біль, у нього погіршилася пам`ять, слух й загальний стан здоров`я, у зв`язку з чим просить змінити оскаржуване судове рішення та стягнути з ОСОБА_7 заявлену ним суму відшкодування.

Вислухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Потерпілий ОСОБА_8 належним чином був повідомлений про дату, місце та час апеляційного розгляду, але про причини неявки не повідомив . Також не подавав заяв щодо свого бажання безпосередньо приймати участь в судовому засіданні. Клопотань про відкладення розгляду справи від потерпілого також не надходило.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались та в своїй апеляційній скарзі потерпілий не оспорює, колегія суддів, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в межах поданої апеляційної скарги щодо правильності вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що ці апеляційні доводи потерпілого є суб`єктивними та безпідставними.
Згідно вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Колегія суддів бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, зазначити якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у останнього мали місце синець на обличчі, який по ступеню тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Як зазначає потерпілий в своїй апеляційній скарзі та в пред`явленому цивільному позові до обвинуваченого, внаслідок нанесених ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень, його 01.12.2017року було госпіталізовано до 1-го неврологічного відділення Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 Філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Українська залізниця», де йому було поставлено діагноз: ішемічний інсульт у вертебро-базилярному басейні (з 29.11.2017), вестебуло-атактичний синдром. Лівостороння пирамидна недостатність. Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Він перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі до 13.12.2017року. На придбання ліків ним було витрачено 3717грн.05коп.
Разом з цим, згідно висновку судово-медичного експерта №655-С/18 від 27.02.2018 року, у потерпілого ОСОБА_8 мався синець на голові, який виник від однократної ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості яких у пошкодженні не відобразились та міг бути отриманий у термі, не пізніше звернення ОСОБА_8 до стаціонарна (01.12.2017року.) За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Об`єктивних судово-медичних даних для відповіді на питання чи перебувають у прямому причинному зв`язку тілесні ушкодження, які нанесено потерпілому 29.11.2017року із ішемічним інсультом з ураженням мозжечка, який переніс потерпілий 01.12.2017року, не мається.
Тобто, стороною обвинувачення під час усього досудового розслідування та судового розгляду не надано беззаперечних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого ОСОБА_7 та настанням негативних наслідків у вигляді ішемічного інсульту у потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 3 717,05грн не підлягає задоволенню.
Крім того, при вирішенні розміру стягнення моральної шкоди суд врахував те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_8 заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок його моральних та фізичних страждань.
Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочинних дій обвинуваченого, на суму 3 000 грн.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається. Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді