Справа № 127/9767/14-к
Провадження №11-кп/801/970/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2019 у кримінальному провадженні №0000524 від 17.12.2013 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2019 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, визначено, що ухвала про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 05 липня 2019 року по 02 вересня 2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та негайно звільнити його з-під варти.
Вважає ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку запобіжного заходу необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Апеляційну скаргу мотивує відсутністю законного судового рішення про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження

Підстави передбачені ч. 4 ст. 401 КПК України для обов`язкового виклику обвинуваченого у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки не порушується питання про погіршення його становища, його участь судом не визнана обов`язковою, а клопотання про це від підозрюваного до суду не надходило, відтак судовий розгляд проведено за його відсутності.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, не заперечував проти проведення апеляційного розгляду без участі його підзахисного.
Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, захисника, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 суд встановив та виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може спонукати обвинуваченого до втечі, намагання уникнути покарання або незаконно впливати на потерпілого та свідків, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та вважає, що, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою судом в повній мірі було враховано обставини, що вказують на міцність існуючих соціальних зв`язків обвинуваченого, тяжкість правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, характер покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винним, наявність інших стримуючих факторів.
Зокрема, із змісту ухвали суду вбачається, що судом перевірялися наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . При цьому було заслухано пояснення самого обвинуваченого, його захисника, вислухана думка прокурора та представника потерпілого у кримінальному провадженні.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку що ризик переховування підозрюваного від суду продовжує існувати, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, не надані вони стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції повністю погоджується із висновками місцевого суду та вважає, що ризики в кримінальному провадженні, які стали підставою для застосування судом щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати та вірогідність їх настання є досить високою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Вищевикладене нівелює доводи захисника про не обґрунтування прокурором наявних ризиків у кримінальному провадженні так само, як і про необґрунтованість судового рішення, та свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Щодо незгоди із ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 травня 2019 року, якою скасовано вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190 КК України та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції в частині продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк не більше 60 діб, суд звертає увагу, що дане судове рішення перебуває в законній силі, і колегія суддів не в праві ставити під сумнів його законність.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 оскільки прокурором в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Дані про обставини, які унеможливлювали б перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 в цій частині - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2