ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 360/776/17

провадження № 51-3928км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року щодо нього.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Хімкінського міського суду Московської області від 03 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 у відповідність із законодавством України.
Вирок Хімкінського міського суду Московської області від 03 листопада 2015 року, за яким громадянин України ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 229-1, ч. 1 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, із застосуванням ст. 64 КК Російської Федерації, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, приведено у відповідність із законодавством України.
Визначено, що ч. 3 ст. 229-1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_7 засуджений за вироком Хімкінського міського суду Московської області від 03 листопада 2015 року, до позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, відповідає ч. 3 ст. 305 КК України, а ч. 1 ст. 30, п. г ч. 4 ст. 228-1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_7 засуджений до позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, відповідає ч.3 ст.307 КК України.
Також визначено, що ст. 64 КК Російської Федерації відповідає ст. 69 КК України, а ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації, за якою шляхом часткового складання покарань ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців, відповідає ч. 1, 2 ст. 70 КК України.
Відповідно до вироку Хімкінського міського суду Московської області від 03 листопада 2015 року, засудженому ОСОБА_7 за ч. 3 ст.305 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1, 2 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з 01 квітня 2015 року.
ОСОБА_7 не погоджуючись із вказаною ухвалою суду 1-ї інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою пом`якшити йому покарання до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року відмовлено та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Вимоги і узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд неналежно розглянув доводи його апеляційної скарги та всупереч вимогам процесуального закону не поновив пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав доводи ОСОБА_7 та звернув увагу на те, що строк апеляційного оскарження пропущено лише на 7 днів.
Прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Учасників судового провадження повідомлено про час та місце розгляду справи. Заперечень та заяв про відкладення розгляду справи від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) урегульовано порядок і строки апеляційного оскарження. Зокрема, у пункті 2 частини 2 цієї статті зазначено, що апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Згідно із частиною 1 статті 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у разі подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою такої особи не знайде підстав для його поновлення, апеляційна скарга повертається скаржнику.
Як убачається з матеріалів судової справи (а. с. 89), копію ухвали Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_7 отримав 02 жовтня 2018 року, однак апеляційну скаргу подав до апеляційного суду лише 16 жовтня 2018 року .
Вказані обставини свідчать про пропуск ОСОБА_7 процесуального строку, встановленого на оскарження судових рішень у апеляційному порядку.
На обґрунтування поважності пропуску процесуального строку ОСОБА_7 вказував про свою необізнаність щодо порядку та строків апеляційного оскарження та про те, що він не міг зв`язатися з адвокатом, що позбавило його можливості вчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду.

Разом з тим, доводи, наведені ОСОБА_7 у клопотанні про поновлення строків, належним чином переглянуті апеляційним судом та обґрунтовано визнані не поважними у розумінні статті 117 КПК, з огляду на те, що не можуть свідчити про перешкоди об`єктивного характеру, які позбавили можливості скаржника подати апеляційну скаргу вчасно.
На обґрунтування прийнятого рішення апеляційний суд зазначив, що копію ухвали Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_7 отримав 02 жовтня 2018 року, а отже останнім днем подачі апеляційної скарги у даному випадку було 09 жовтня 2018 року. Втім, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу лише 16 жовтня 2018 року і переконливих даних про поважність причин пропуску встановленого строку на оскарження не надав.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження (а. с. 63) вбачається, що ОСОБА_7 29 серпня 2018 року самостійно звернувся із заявою про видачу йому копії ухвали Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року з метою її оскарження.
А тому наведені у заяві про поновлення строків доводи не можуть виправдовувати поважність пропуску процесуального строку, оскільки матеріалами справи підтверджується, що вже 29 серпня 2018 року ОСОБА_7 мав намір оскаржувати рішення місцевого суду від 15 травня 2017 року, тобто більш ніж за місяць до отримання ним копії ухвали, відтак мав достатньо часу для консультацій з адвокатом.
Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційним судом обґрунтовано повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_7 , з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Прийняте апеляційним судом рішення узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який наголошував, що повноваження щодо поновлення строку на апеляційне оскарження не є необмеженими. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata (пункт 27 рішення у справі «Осовська та інші проти України» від 28 червня 2018 року, заява № № 2075/13 та 4 інші; пункт 48 рішення у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року, заява № 32053/13; пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № № 3236/03 та інші).

Що ж стосується доводів ОСОБА_7 про те, що судом апеляційної інстанції невірно зазначено дату постановлення оскаржуваної ним ухвали Бородянського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року, тотака помилка жодним чином не вплинула на висновки суду про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Таким чином, сама по собі вказана помилка не потягла за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для скасування ухвали апеляційного суду, а її виправлення можливе у порядку передбаченому ст. 379 КПК.
Істотних порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, під час здійснення касаційного розгляду справи не встановлено.
Тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3