ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3059/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1920/19 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Таранівка Зміївського району Харківської області, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , в силу ст..89 КК України є особою, що не має судимостей,-
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України 7 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він в середині липня 2018 року у нічний час в с. Таранівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_8 перебував в гостях у ОСОБА_9 , в будинку АДРЕСА_3 , де під час спілкування, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними виникла сварка, яка перейшла у бійку, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_8 схопив фрагмент цеглини та умисно завдав ним одного удару ОСОБА_9 в область лобної частини, отримавши таким чином перевагу над останнім. Далі ОСОБА_8 правою рукою в ділянці ліктьового суглоба в зігнутому стані обхопив шию ОСОБА_9 та почав здавлювати її до того часу, поки ОСОБА_9 припинив подавати ознаки життя. В результаті таких дій ОСОБА_8 настала смерть ОСОБА_9 . Причиною його смерті стала механічна асфіксія внаслідок задушення та удавлення органів шиї тупим предметом, з ушкодженням органів шиї.
Приблизно через дві години після вказаних дій ОСОБА_8 упевнившись, що ОСОБА_9 мертвий, з метою приховання вчиненого злочину, перетягнув труп за межі домоволодіння та скинув до занедбаного колодязя, розташованого неподалік.
До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні відмовився від своєї апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року щодо нього змінити, оскільки призначене судом покарання є надмірне суворим і не відповідає особі обвинуваченого. Призначити йому нове покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що він раніше не судимий, визнав вину в повному обсязі, розкаявся у скоєному; сприяв розкриттю злочину; позитивно характеризується за місцем мешкання; потерпілі не мають претензій, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, відсутність обтяжуючих обставин. Водночас просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.

В апеляційній скарзіадвокат ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що обвинувачений раніше не судимий, з`явився із зізнанням,визнав вину в повному обсязі, розкаявся у скоєному; сприяв розкриттю злочину; характеризується позитивно, має на утриманні дружину та малолітнього сина.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.404 суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв особливо тяжкий злочин, спричинив незворотні наслідки у вигляді смерті людини; в силу ст. 89 КК України є особою яка не має судимості; на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває; проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; за місцем проживання характеризується як особа, у відношенні якої скарг не надходило.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 скоїв особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що призначене судом покарання обвинуваченому у вигляді 7 років позбавлення волі не можна вважати суворим, оскільки воно призначене у мінімальній межі передбачених санкцією статті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника про можливість призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання із застосування ст.69 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Також, обвинувачений подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: