Справа № 910/378/19
Провадження1-кс/991/1078/19
У Х В А Л А
11 жовтня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25.09.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 із вимогами про визнання бездіяльності керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 протиправною; зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості за його заявою за вих. № 3374/16 від 16.09.2019 про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 , яку НАБУ зареєструвало під вх. № В-11066 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України; зазначення в резолютивній частині постановленої ухвали усі ним визначені кваліфікаційні статті вчиненого злочину - ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України; зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 надати йому належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях; зобов`язання керівника ГПД НАБУ ОСОБА_4 повідомити суд про виконання ухвали суду ( у відповідності до ст. 129-1 Конституції України).
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.09.2019 скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ГПД Національного антикорупційного бюро України в частині невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України повернуто заявнику. В частині вимог про зобов`язання керівника ГПД НАБУ внести відомості про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України слідчим суддею було відкрито провадження.
Ухвалою від 27.09.2019 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ГПД НАБУ ОСОБА_4 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368 КК України.
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду, своєю ухвалою від 03.10.2019 скасувала ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 від 26.09.2019 в частин повернення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ГПД Національного антикорупційного бюро України, в частині оскарження невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України. Матеріали за скаргою повернуто до Вищого антикорупційного суду для вирішення питання щодо можливості розгляду скарги по суті.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 09.10.2019 для розгляду скарги визначеного слідчого суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою від 10.10.2019 скаргу ОСОБА_3 призначено до розгляду.
В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначає, що 16.09.2019 ним до Національного антикорупційного бюро України подано заяву про вчинення суддею Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
За твердженням заявника процесуальні рішення, що приймаються суддею ОСОБА_5 при розгляді касаційної скарги у справі № 826/247/18 за позовом Приватного підприємства «Клініка доктора Василевича» до виконавчого органу Київської міської ради дають підстави вважати, що останній вступив у корупційну домовленість із головою Київської міської державної адміністрації ОСОБА_7 та його заступниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою уникнення ними кримінальної та дисциплінарної відповідальності. Цими ж рішеннями суддя ОСОБА_5 створює перешкоди законній господарській діяльності юридичної особи, директором якої він є.
Неправомірна діяльність судді ОСОБА_5 , на думку заявника, виявилася в наступному:

-відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою КП «Київреклама» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №826/247/18 за позовом ПП «Клініка доктора Василевича» до Виконавчого органу Київської міської ради;

-не призначення справу до розгляду;

-не заявлення самовідводу у справі;

-не передання справи на повторний авторозподіл для визначення іншого судді з числа новопризначених суддів Верховного Суду.

Проте всупереч положенням ст. 214 КПК України Національне антикорупційне бюро України не повідомило його про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою та не надіслало йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заявник стверджує, що своєю бездіяльністю, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 24 годин після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення детективи Національного антикорупційного бюро України грубо порушили вимоги кримінального процесуального законодавства України.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.
Національне антикорупційне бюро України будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, явку свого представника в судове засідання не забезпечили. Матеріали скарги містять письмові пояснення Національного антикорупційного бюро України, у яких останні просять відмовити у задоволенні скарги та провести її розгляд за відсутності представника НАБУ.
У поясненнях представник НАБУ вказав, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявником не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що могли б свідчити про вчинення суддею ОСОБА_5 кримінального корупційного правопорушення, розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України. Крім того у поясненнях представник НАБУ стверджує про те, що у такий спосіб заявник намагається оскаржити судове рішення і відповідні дії судді, вчинені ним при розгляді справи, учасником якої він є, що у такий спосіб може мати ознаки втручання у діяльність судді.
Неявка представника НАБУ, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності….слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Дослідивши зміст заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду ОСОБА_5 вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
Доводи заявника щодо вчинення суддею ОСОБА_5 діянь, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.
При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
Водночас із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ОСОБА_3 із процесуальними рішеннями судді, ухваленими при розгляді справи № 826/247/18 за позовом Приватного підприємства «Клініка доктора Василевича» до виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправними дій щодо демонтажу рекламного засобу.
За статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді зокрема є порушення правил щодо відводу (самовідводу); безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом.
Тобто питання, порушені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо судді.
При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді ухвалюється іменем України.
Отже, суддя виступає як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися із позовом. Такий висновок наведено у постанові Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-28768 св 15.
Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Враховуючи вищевикладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду ОСОБА_5 ознак вищеперелічених злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями при розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення уповноваженою особою Національного антикорупційного бюро України відомостей заяви ОСОБА_3 від 16.09.2019 не є протиправним, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 306, 307 371, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 375, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256, ст. 170, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1