Справа № 611/272/19
Провадження № 1-кп/611/44/2019
У Х В А Л А
Іменем України

27 травня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового в режимі відеоконференції з Лозівським міськрайонним судом Харківської області матеріали обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року до Барвінківського районного суду Харківської області надійшов указаний обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000009 від 05.01.2019, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваних про отримання копії обвинувального акту.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 01.04.2019 у провадженні призначене підготовче судове засідання.

Ухвалами слідчого судді від 07 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою на строк 60 днів, які в подальшому ухвалами слідчого судді від 27 лютого 2019 року були продовжені до 05 квітня 2019 року включно.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 03.04.2019 запобіжні заходи щодо обвинувачених у виді тримання під вартою були продовжені до 01 червня 2019 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України прокурором заявлено клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обраних раніше запобіжних заходів у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, встановлені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисник ОСОБА_7 проти цього заперечують, просять у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати щодо обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов такого.

01 червня 2019 року строк запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, обраних щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закінчується.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк» проти України).

Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане правопорушення, існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, окрім того, існує ризик вчинення інших злочинів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинувачених під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ч. 2 ст. 187 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та в сукупності такі обставини: репутацію обвинувачених, те, що обвинувачені не мають постійного джерела доходу, мають слабі соціальні зв`язки за місцем свого проживання; їх вік, стан здоров`я, те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раніше судимі, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в судовому засіданні, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інший злочин, а для запобігання ризикам, які зазначено у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою обрані щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з урахуванням тяжкості інкримінованого їм злочину та даних про їх особу, обставини, які послужили підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викладені в ухвалах слідчого судді від 07.01.2019 року, не змінилися і на даний час існують.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала, не доведені вони і обвинуваченими чи їх захисниками.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд також враховує ту обставину, що під час перебування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції не надходило, надані стороною захисту дані щодо стану здоров`я ОСОБА_5 цього не спростовують, що свідчить про можливість тримання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у місцях несвободи.

На час розгляду в суді питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою суд дійшов висновків, що ризики, вказані при обранні запобіжного заходу, не зменшились. Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено.

Оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, та ймовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому, суд вважає, що всім обвинуваченим слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст. 178, 314, 315, 369 - 372 КПК України, ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», рішеннями ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії», «Волосюк» проти України, «Харченко проти України», «Летельє проти Франції», суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження щодо всіх обвинувачених строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в умовах Харківської установи виконання покарань № 27 продовжити на 60 діб, тобто до 25 липня 2019 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані разом з апеляційною скаргою на остаточне рішення суду.

Суддя ОСОБА_1