22.10.2019 ЄУН №337/4074/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0002703 від 06.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вяземський, Хабаровського краю, Росія, громадянина України, що має повну середню освіту, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2018 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух на зелений сигнал світлофора по проспекту Інженера Преображенського зі сторони проспекту Ювілейного в напрямку вулиці Світлої в місті Запоріжжі.

В цей час, у зустрічному водію ОСОБА_5 напрямку, по проспекту Інженера Преображенського, на зелений сигнал світлофора здійснював рух автомобіль «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира знаходилась ОСОБА_8 .

Під час руху водій ОСОБА_5 , в розриві роздільного газону, розташованого в районі будинку № 9 по проспекту Інженера Преображенського, не переконався що буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху та почав виконувати маневр лівого повороту, та не надавши дорогу автомобілю «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з вказаним автомобілем.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

- п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»
- п. 16.6.: «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.»
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-532 від 20.08.2018, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження з якими була госпіталізована до КУ «МКЛЕ та ШМД м. Запоріжжя».

Згідно висновку судової медичної експертизи № 1062 М від 22.08.2018, закритий осколковий перелом правої плечової кістки у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але причинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Садна лобної області та м`яких тканин голови кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів і могли утворитись виникнути від ударів об виступаючі предмети всередині салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав частково , суду пояснив, що дійсно 5 серпня 2018 року він на своєму автомобілі ЗАЗ-110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по пр. Інженера Преображенського на зелений сигнал світлофора в м. Запоріжжі. Він під`їхав до світлофора, повернув вліво та зупинився у зоні розподільчої полоси, впевнившись, що нічого не заважає його руху, оскільки побачив лише криши автомобілів, які ледве виднілися, у зустрічному напрямку на відстані майже 150 км. Він почав рух зі швидкістю 5 км/год, розраховував, що завершить маневр, але раптово йому стало зле, він почав втрачати свідомість та отримав удар, його голова впала на кермо. Прийшов до тями він вже після того, як приїхала карета «швидкої допомоги». Вважає, що дії другого водія ОСОБА_7 також перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У скоєному кається, просить призначити мінімальний штраф; заявлений позов щодо відшкодування моральної шкоди визнав частково, оскільки матеріальний стан не дозволяє йому сплатити на користь потерпілої зазначену у позові суму, крім того вважає, що розмір моральної шкоди повинен був розподілений між двома водіями.

Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 5 серпня 2018 року вона перебувала на пасажирському сидінні у автомобілі «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував чоловік ОСОБА_7 , також в автомобілі знаходилася малолітня онука. Коли вони рухалися по пр.Інженера Преображенського, при проїзді перехрестя ЗАЗ білого кольору перегородив їм шлях. Чоловік став об`їжджати автомобіль, прийняв вправо, ЗАЗ пригальмував, коли чоловік продовжив рух, ЗАЗ знову поїхав, у зв`язку з чим відбулося зіткнення автомобілів. Чоловік не мав можливості уникнути ДТП. Вона головою вдарилася у скло, отримала перелом плечової кістки. Була викликана карета «швидкої допомоги», яка доставила її у лікарню, де їй зробили оперативне втручання. Внаслідок отриманої травми вона відчула нестримній біль, проходила курс лікування. Змінився звичайний для неї уклад життя, що потребувало додаткових зусиль та сторонньої допомоги, в результаті ДТП їй було заподіяно ряд тілесних ушкоджень та моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000 грн. та просить стягнути з винуватця ДТП на її користь.

Представник потерпілої ОСОБА_4 на суровому покаранні не наполягає, заявлений потерпілою цивільний позов підтримав, вважає його законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, просить стягнути з ПрАТ «СК ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_8 19399,23 грн, завданої матеріальної шкоди ОСОБА_9 , яка складається з вартості придбання медикаментів та вартості лікування та стягнути з ОСОБА_9 20000 грн. завданої моральної шкоди.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї провини, його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами, які є належними та допустимими, та не викликають сумнівів у суду , а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 5 серпня 2018 року, відповідно до якого місце зіткнення транспортних засобів розташоване в межах правої смуги руху в напрямку пр. Ювілейний, на ближній лінії дорожньої розмітки 1.14.1; при цьому встановлено, що дорожній рух регулюється світлофором у справному стані. У транспортного засобу «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 - розбитий передній бампер зліва, деформоване переднє ліве крило, передній капот та моторний відсік автомобіля, розбите переднє вітрове скло по центру; у транспортного засобу «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутнє переднє вітрове скло, зламаний передній бампер справа, деформоване переднє праве крило, капот та моторний відсік. До протоколу додані схема ДТП, підписана понятими та водієм ОСОБА_7 та додані фототаблиці з місця пригоди.

- протоколом огляду від 7 серпня 2018 року носія інформації карти пам`яті, яка була встановлена в автомобілі «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якій мається запис обставин дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зазначеного протоколу, при перегляді вказаного відео встановлено, що з моменту виїзду автомобіля ЗАЗ-110307 під керуванням автомобіля ОСОБА_5 , з розриву роздільного газону на проїзну частину дороги пр. Ін.Преображенського, по якій рухався автомобіль «DAEWOO LANOS» під керуванням водія ОСОБА_7 пройшов час не більше 1.6 секунд, тобто це є час небезпеки для водія ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № 9-532 від 20.08.2018 року : водій автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пп. 12.3, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пп.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідають вимогам пп.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Дії водія автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 не відповідають вимогам пп.12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Водій автомобіля ««DAEWOO LANOS»» реєстраційний номер НОМЕР_2 і ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткнення, рухаючись з дозволеною в межах населеного пункту швидкістю. Технічна можливість водія автомобіля ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог п.п. 10.1,16.6 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1062м від 10 серпня 2018 року, закритий осколковий перелом правої плечової кістки у гр. ОСОБА_10 1.0 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день кваліфікуються як легкі тілесні .Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів і могли виникнути від ударів об виступаючі предмети всередині салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, указаному в ухвалі суду, а саме 5 серпня 2018 року.

Крім письмових доказів у судовому засіданні на підтвердження провини обвинуваченого у інкримінованому злочині за клопотанням сторони обвинувачення в якості свідків були допитані ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні під присягою пояснив, що на початку серпня 2018 року він керував своїм автомобілем «Хюндай І-30» , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на пр. Інженера Преображенського в сторону торгового центру «Амстор». На перехресті він зупинився на показник світлофору, прийняв ліву полосу. Справа нього їхав «DAEWOO LANOS» зеленого кольору, який опередив його. Зі сторони ДК Хортицький виїжджав ЗАЗ. «DAEWOO LANOS» почав екстрено гальмувати, але уникнути зіткнення йому не вдалося. Він залишив свій автомобіль біля торгівельного центру «Амстор» та повернувся на місце зупинки. Зіткнення відбулося на полосі, на якій їхав «DAEWOO LANOS», удар прийшовся з боку водія. «DAEWOO LANOS» віднесло в бік зупинки, жінка яка знаходилася в салоні автомобіля отримала травму голови та руки, плакала дитина. Водія ЗАЗ доставали з салону лікарі «швидкої допомоги», на його обличчі також була кров.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що останній рухався на автомобілі «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_4 по пр.Інженера Преображенського на зелене світло. В салоні автомобіля знаходилися дружина потерпіла ОСОБА_8 та онука. На перехресті ЗАЗ -110307 білого кольору раптово перегородив їм рух, він пригальмував, сигналив, узяв правіше, але уникнути зіткнення у нього можливості не було. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали ушкоджень, дружина отримала тілесні ушкодження, була госпіталізована каретою «швидкої допомоги»

Інші докази у судовому засіданні не досліджувалися, клопотань про дослідження інших доказів не надходило.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд доходить переконання про доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінально караного діяння. Доводи ОСОБА_5 щодо втрати ним свідомості не спростовують його провину у порушенні Правил Дорожнього Руху, так як такі дії були вчинені ним саме до втрати свідомості, що відповідає його поясненням у судовому засіданні.

Таким чином суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, що кваліфікується за ознаками, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винуватого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 скоїв кримінально каране діяння невеликої тяжкості. Враховує суд і відсутність у обвинуваченого судимостей та фактів притягнення до кримінальної відповідальності, що в цілому свідчить про суспільну безпечність його особи. Бере суд до уваги і зміст обвинувачення за частиною статті Закону про кримінальну відповідальність, що характеризується необережною формою вини по відношенню до наслідків у вигляді ушкодження здоров`я.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Відомості про особу винуватого, який є людиною похилого віку, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, що свідчить про достатній рівень його соціалізації, дають суду підстави для призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а тому з урахуванням думки прокурора та представника потерпілого приходить до висновку щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді штрафу в дохід держави із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією статті обвинувачення як альтернативне.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України залучення співвідповідача або заміна неналежного відповідача належним можлива лише за клопотанням позивача.

Вирішуючи позовні вимоги, заявлені цивільним позивачем ОСОБА_8 до ПрАТ «Страхової компанії «ЮНІВЕС» щодо стягнення 19399,13 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, суд зазначає про наступне.

Цивільна відповідальність ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідно до Полісу №2403410 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Витрати, що становлять вартість придбання медикаментів та вартість лікування у розмірі 19399,13 підтвердженні наданими позивачем квитанціями та розрахунковими чеками. Розмір понесених витрат відповідачем не оспорений.

ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» залучене до участі у справі в якості цивільного відповідача, надало відзив на позов, в якому вважає позовні вимоги ОСОБА_5 , що заявлені до страхової компанії, необґрунтованими, та заявленими передчасно, оскільки не зрозуміло, яким чином відповідачем ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а заявлені вимоги є передчасними, оскільки після ухвалення вироку, потерпіла має право звернутися до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, за якою буде прийнято відповідне рішення щодо сплати ( або відмови) страхових сум.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

В справі, що розглядається, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_13 у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями ОСОБА_5 , який застрахував цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», отже залучення ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», як особи, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, в якості цивільного відповідача у справі, узгоджується зі статтями 62, 128 КПК України.

Щодо доводів представника ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», про те, що потерпілим ОСОБА_8 заяву про страхове відшкодування до страховика не подано, тобто рішення про страхове відшкодування /або про відмову в ньому/ не приймалось і твердження, що права потерпілого були порушені ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», є передчасним, суд зазначає таке.

Визначений Законом "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 зазначеного Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Отже, страховик може прийняти рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду під розгляду справи N 465/4621/16-к, зазначивши у своїй постанові від 19 червня 2019 року, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ /страхової компанії/ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ /страхової компанії/ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону ""Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", не є обов`язковим.

З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги доводи ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», що підстави для стягнення коштів на користь потерпілого ОСОБА_13 відсутні з тих підстав, що останній не звертався до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про страхове відшкодування, а тому вважає, що заявлені позовні вимоги до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» є законними та обґрунтованими, належними доказами з боку відповідача не спростованими, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка становить 1000 грн.

В обґрунтування цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_5 потерпіла суду пояснила, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обчислюються сумою в 20000 грн., яку вона вважає домірною глибині своїх емоційних страждань, що були спричинені їй внаслідок ушкодження здоров`я, яке за медичним критерієм відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Емоційні переживання витікають з почуття болю і шоку, в стані якого вона опинилася одразу після аварії, з переживань у зв`язку з перенесеним оперативним втручанням та тимчасовою непрацездатністю, необхідності вжиття додаткових заходів для організації життя, тощо.
Цивільний відповідач ОСОБА_5 , як зазначив суд, позов визнав частково, пояснюючи відсутністю грошових коштів та заподіянням шкоди внаслідок взаємодії двох транспортних засобів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними фактичні дані, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, і стягнення безпідставно набутого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі суд може керуватися відповідними нормами цивільного процесуального законодавства.

При розв`язанні позову суд керується роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», за якими, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вирішуючи позов, суд виходить з положень ст. 23 ЦК України і роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини обвинуваченого, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вимоги позову, на думку суду, є обґрунтованими, такими, що випливають з емоційних переживань потерпілого у зв`язку з протиправним ушкодженням його здоров`я, яке (ушкодження) пов`язане із завданим фізичним болем.

Разом з цим суд бере до уваги і вік потерпілої, яка є молодою, працездатною і працевлаштованою особою, здатною без важких зусиль поновити звичайний спосіб життя і підтримувати власну життєдіяльність на гідному рівні і в подальшому.

Доводи цивільного відповідача щодо відсутності грошових коштів суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, суд не повинен враховувати при визначенні розміру такої шкоди матеріальне становище заподіюча такої шкоди у разі, коли шкоду завдано злочинними діями.

Однак за приписами ст.1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

А саме тому, враховуючи порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.12.4,12.9б Правил дорожнього руху, та причинний зв`язок порушення зазначених норм з дорожньо-транспортною пригодою (що підтверджено дослідженим висновком інженерно-транспортної експертизи від 20 серпня 2018 року), а також можливість отримання у відповідності до вимог ст.26-1 закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральної шкоди у розмірі 5 % страхової виплати, за шкоду, заподіяну здоров`ю ПрАТ «СК «Юнівес» , суд вважає, що сума у 10000 грн. у відшкодування моральних страждань потерпілого, які належить стягнути з ОСОБА_5 на користь цивільного позивача ОСОБА_8 є такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, а також є домірною глибині емоційних страждань потерпілого і майновому стану обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні, оскільки відповідно до ч.2 ст.122 КПК України витрати на залучення експерта здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з Державного бюджету України.
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на транспортні засоби ухвалою слідчого судді з метою збереження речових доказів, підлягає скасуванню відповідно до положень ст.174 КПК України, оскільки необхідність в ньому відпала.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 10000 (десять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральних шкоди.

Стягнутим з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_8 18399,13 (вісімнадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять грн 13 коп) грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_5 .

Речові докази: лазерний диск залишити в матеріалах кримінального провадження, транспортний засіб «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , - залишити у власника ОСОБА_7 за належністю.

Зняти арешт з автомобіля ЗАЗ -110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 , накладений на підставі слідчого судді від 8 серпня 2018 року.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1