Ухвала
іменем України
16 серпня 2019 року

м. Київ
справа № 686/161/17
провадження № 51-3565 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005922,
встановив:
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Хмельницькому, зареєстрований на АДРЕСА_1 , проживає на АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання рахувати з 11 січня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3 450 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 5 000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_8 200 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Прийнято рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 20 червня 2016 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з балкону належний ОСОБА_6 велосипед «Jamatrix Spirit ATM», чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 500 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 10 липня 2016 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кухні належну ОСОБА_6 пароварку «Tefal» моделі S06, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 750 грн.
Крім того, 18 липня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належну ОСОБА_6 електродриль коричневого кольору, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 200 грн.
Також, 23 липня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Fly IQ 238», чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.

Окрім цього, 25 липня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належну ОСОБА_6 електропраску «Scarlett» моделі SC-1131S, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 157,50 грн.

Також, 28 липня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 музичний центр «Samsung» моделі MAX N 52 разом з двома акустичними колонками до нього, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 064,04 грн.

12 липня 2017 року приблизно о 16 год ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_9 навушники до мобільного телефону «Sertec» та комп`ютерну мишку «Defender warhead gm-1110», чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 250 грн.

Крім того, 14 листопада 2017 року приблизно о 9 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , яку він напередодні винайняв у ОСОБА_7 для тимчасового проживання, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_7 пилосос «Philips» моделі FC8767, фен «Stenson» моделі ME-0317 та праску «Aurora» моделі AU3428, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 650 грн.

Також, 20 листопада 2017 року приблизно о 12 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6 , яку він орендував у ОСОБА_10 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_10 телевізор «Hannspre Sj19DMAB» чорного кольору, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 100 грн.

Окрім цього, 13 грудня 2017 року в період із 23:00 до 23:30, ОСОБА_4 , перебуваючи в орендованій ним у ОСОБА_8 квартирі АДРЕСА_7 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні ОСОБА_11 пилосос «LG vk 69163n» сіро-синього кольору та мікрохвильову піч «LG mh 6352u» темно-сірого кольору, чим завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 800 грн, а також належну ОСОБА_8 праску «Elenberg IR-2000ns» біло-фіолетового кольору, чим завдав останньому матеріальну шкоду на загальну суму 200 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставлять питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_4 у зв`язку з незастосуванням положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 при зарахуванні засудженому судом у строк відбування покарання з 11 січня 2018 року строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вказують, що кримінальне провадження за вчинення злочинів 20 листопада 2017 року та 13 грудня 2017 року було об`єднано судом з кримінальним провадження за вчинення злочинів в період з 20 червня 2016 року до 28 липня 2016 року, а тому при постановлені вироку, суд першої інстанції повинен був застосувати ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015.

Перевіривши доводи, наведені в касаційних скаргах, дослідивши додані до них копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Події злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_4 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК у касаційних скаргах не оспорюються.
Так, згідно з ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводилось з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-III від 18.05.2017, яким ч. 5 ст. 72 КК викладено в новій редакції та встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватись заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-III від 18.05.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-III є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-III як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК не допускається.

Проте, як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 був затриманий 11 січня 2018 року. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 січня 2018 року йому був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008332, за вчинення 20 листопада 2017 року та 13 грудня 2017 року злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК.
У кримінальному провадженні за вчинення аналогічних злочинів в період з 20 червня 2016 року до 28 липня 2016 року запобіжні заходи ОСОБА_4 не обиралися. Тобто, до набрання чинності Законом № 2046-III від 18.05.2017 відносно засудженого не застосовувалися заходи попереднього ув`язнення.

Оскільки на час застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ч. 5 ст. 72 КК діяла у редакції Закон № 2046-III від 18.05.2017, суд першої інстанції згідно з приписами зазначеної норми при постановлені вироку правильно зарахував засудженому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 11 січня 2018 року до вступу вироку в закону силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Таким чином, твердження засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про безпідставне незастосування положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 при зарахуванні засудженому судом у строк відбування покарання з 11 січня 2018 року строку попереднього ув`язнення є необґрунтованими.

Доводи засудженого та його захисника щодо об`єднання судом кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008332, за вчинення злочинів 20 листопада 2017 року та 13 грудня 2017 року з кримінальним провадженням за вчинення злочинів в період з 20 червня 2016 року до 28 липня 2016 року як на підставу для застосування судом при постановлені вироку щодо ОСОБА_4 ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 є неспроможними. Оскільки для застосування судом вказаної норми визначальним є не об`єднання кримінальних проваджень, а застосування заходів попереднього ув`язнення та час вчинення злочинів, за які до особи обиралися зазначені заходи.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційних скарг ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , які є аналогічними доводам їх касаційних скарг, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи викладене, оскільки з касаційних скарг засудженого, його захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційних скарг, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3