Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Рівне матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2019 року,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_8 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 вересня 2019 року з визначенням застави у розмірі 40 140 гривень.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, може незаконно вливати на потерпілих у цьому провадженні, оскільки, потерпілими у кримінальному провадженні є знайомі для підозрюваного особи, він знає місце їх проживання, місце роботи, коло спілкування потерпілих, тому є підстави вважати, що він буде незаконно впливати на них з метою уникнення від покарання.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що в кінці квітня 2019 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Патіфон», який розташований по вул. Полуботка, 4, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку продавця та інших осіб, з вітрини, що знаходится у вказаному магазині, таємно викрав мобільний телефон марки "Хіаоmi Ms f-2 Lite" вартістю 3104,00 грн., що належить ОСОБА_10 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім цього, 28 квітня 2019 року, о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «ТСМ», який розташований в ТЦ «Ліон» по вул. Соборна, 192-А, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку продавця та інших осіб, з вітрини, що знаходится у вказаному магазині, таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone SE» вартістю 3286,67 грн., що належить ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Також, в кінці квітня 2019 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мобілочка», що по вул. Соборна, 56, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку продавця та інших осіб, з вітрини, що знаходится у вказаному магазині, таємно викрав навушники марки «Apple Air Pods» вартістю 2475, 00 грн., що належить ОСОБА_12 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, 12 червня 2019 року, о 15 год. 45 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «ТСМ», який розташований в ТЦ «Ліон», що по вул. Соборна, 192-А, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку продавця та інших осіб, з вітрини, що знаходится у вказаному магазині, таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone SE»" вартістю 3100 грн., що належить ОСОБА_13 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Так, 26 червня 2019 року, о 14:58 год., ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «Рінго», який розташований в приміщенні супермаркету «Сільпо», що по вул. Київська, 69, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку продавця та інших осіб, з вітрини, що знаходится у вказаному магазині, таємно викрав портативний зарядний пристрій «Ringoo 1600» вартістю 549 грн., що належить ТОВ «Гараж Мобайл Груп», чим завдав вказаному товариству майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім цього, 29 червня 2019 року, о 16:40 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазині ТзОВ «Мобіжук», який розташований в приміщенні супермаркету «Новус» по вул. Гагаріна, 26, в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ними з боку продавця та інших осіб, з торгівельних полиць вказаного магазину, таємно викрали навушники «Bluetooth Ctlebrat F7 Black» вартістю 399 грн., що належать ТзОВ «Мобіжук».

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із встановленням певних обов`язків.

Захисник вважає вказане рішення слідчого судді незаконним та необгрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт посилається на те, що ризики, на які покликалася сторона обвинувачення, зазначені у п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливатиме на свідків та потерпілих у цій справі об`єктивно відсутні. Також, на думку захисту, оскільки відсутні ризики зазначені у п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, то нівелюється і ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість вчинення нового злочину.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного та його захисника адвоката, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з повідомлення про підозру від 25 липня 2019 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема, він офіційно не працюючий, не одружений, раніше не судимий (однак, обвинувальні акти відносно якого 14.11.2018, 30.01.2019, 28.02.2019, 11.04.2019 та 28.06.2019 направлено до Рівненського міського суду за фактом вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України), не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Між тим, стосовно ОСОБА_4 раніше був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, однак, останній покладених обов`язків не виконував.
Більше того, під час домашнього арешту ОСОБА_4 було вчинено чотири епізоди кримінальних правопорушень.
Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2019 року якою задоволеноклопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_8 , яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 вересня 2019 року з визначенням застави у розмірі 40 140 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3