ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1418/19 Справа № 175/144/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року у кримінальному провадженні № 0000027, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за: ч.1 ст. 162 КК України, у виді одного року обмеження волі; ч.3 ст. 185 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі, і на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року у виді одного року позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Зараховано строк покарання з 15 січня 2018 року та залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Стягнуто з обвинуваченого грошові кошти пов`язанні із залученням експерта. Вирішено питання з речовими доказами.
При обставинах встановлених судом І інстанції ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 08 грудня 2017 року приблизно о 23:45 годині, керуючи велосипедом, проїжджав повз нежитлового шлакоблочного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на незаконне проникнення до нежитлового шлакоблочного приміщення, частина якого, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 2005 року, належить ОСОБА_9 зупинився поблизу стовбуру, залишивши велосипед на узбіччі, та направився до вищевказаного нежитлового приміщення. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на протиправне таємне проникнення до нежитлового шлакоблочного приміщення, на АДРЕСА_2 , підійшов до нього, за розташуванням віконної рами, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, обома своїми руками витягнув віконне скло. Далі, маючи при собі заздалегідь підготовлений металевий предмет за типом «монтировка», демонтував металеву решітку, таким чином проник через вікно у зазначене нежитлове приміщення, без добровільної на те згоди власника нежитлового приміщення ОСОБА_9 , тим самим порушив норми ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 8 Конвенції про захист прав людини, тобто вчинив незаконне проникнення до іншого володіння ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_7 незаконно, без добровільної на те згоди власника, знаходячись у нежитловому шлакоблочному приміщенні по АДРЕСА_2 , був помічений мешканцями м. Підгородне, Дніпровського району Дніпропетровської області, затриманий та доставлений до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно, таємно, незаконно, без добровільної на те згоди власника, проник до нежитлового шлакоблочного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , частина якого, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 2005 року, належить ОСОБА_9 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинені корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, він в нічний час з 24 грудня 2017 року на 25 грудня 2017 року, (більш точного часу судом не встановлено) перебуваючи на вул. Короткій, м. Підгородне, Дніпровського району Дніпропетровської області маючи умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, визначив об`єктом свого злочинного посягання територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке огороджено парканом та не має вільного доступу, керуючись раніше виниклим злочинним умислом, достовірно знаючи що за його діями ніхто не спостерігає, та вони носять таємний характер, відчинив металевий засов на вхідній хвіртці, та потрапив на територію вказаного домоволодіння, тим самим проник до іншого сховища.

Продовжуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 підійшов до автомобілю КАМАЗ, зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 , що належить TOB «МБК СІНЕРГІЯ», який знаходився на території вказаного домоволодіння на зберіганні, де за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, відкрутив дроти живлення від акумуляторних батарей марки FIREBALL моделі 6СТ-190 A3 (3) 12В 1250 A (EN), що перебувають на балансі TOB «МБК СІНЕРГІЯ".

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого сховища, а саме територію домоволодіння АДРЕСА_3 , з метою доведення злочину до кінця, переніс викрадене майно, а саме акумуляторні батареї марки FIREBALL до нежилого будинку АДРЕСА_4 , та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив TOB «МБК СІНЕРГІЯ» згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 47/18 від 11 січня 2018 року, матеріальну шкоду на загальну суму 10266 (десять тисяч двісті шістдесят шість ) гривень 66 (шістдесят шість) коп.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині визнання його винуватим за ч.3 ст. 185 КК України, і закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, захисник вважає рішення суду І інстанції незаконним, необґрунтованим в частині визнання винуватим ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки останній пояснював в суді, що акумуляторні батареї знайшов і до їх крадіжки не має ніякого відношення, що підтверджується поясненнями допитаних свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які підтверджують факт викрадення акумуляторів. Крім того захисник вважає, що зібрані по справі докази також не підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки акумуляторів, так як вони не є достатніми, допустимими і повністю не узгоджуються між собою.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 також не оспорює його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та вважає таким, що не підтверджується доказами його причетність у вчиненні крадіжки акумуляторів, оскільки зазначає, що їх знайшов у домоволодінні по АДРЕСА_1 , а не знімав з автомобіля КАМАЗ, який перебував на території домоволодіння АДРЕСА_3 . Крім того апелянт вважає необґрунтованим розмір призначеного судом покарання за ч.3 ст. 185 КК України.

Позиція учасників апеляційного процесу.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 в апеляційному суді просила засудити ОСОБА_7 за ч.1ст. 162 КК України, а за ч.3 ст. 185 КК України виправдати.
Прокурор просила в задоволенні апеляційних скарги відмовити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Правильність встановлених фактичних обставин в кримінальному провадженні, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України, а також вид та розмір призначеного останньому покарання в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд І інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України, цих вимог дотримався, тому доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про відсутність у діях ОСОБА_7 складу даного злочину є безпідставними.
В суді І інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_7 заперечував факт крадіжки двох акумуляторів і зазначав, що акумулятори знайшов на території подвір`я по АДРЕСА_1 , які в подальшому продав ОСОБА_18 , останньому не говорив де знайшов акумулятори, а ОСОБА_12 , який на автомобілі Газель допоміг перевезти акумулятори, повідомив, що вони належать йому. Тобто обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що акумулятори він знайшов, а не вкрав.
Апеляційний суд вважає, що версія обвинуваченого про його невинуватість у вчинені крадіжки належним чином перевірена судом І інстанції і спростована дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Так, в суді І інстанції був допитаний свідок ОСОБА_17 , який пояснив, що 25 грудня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_7 та запропонував купити два акумулятори за грошову суму в розмірі 2 500 грн., того ж дня акумулятори було придбано, вони були чорного кольору і мали бокову наклейку червоно-чорного кольору з надписами FIREBALL моделі 6CT-190 A3. Обвинувачений вказав, що це його власні акумулятори. Крім того свідок пояснив, що у присутності дільничого обвинувачений, при вилучені акумуляторів, повідомив про скоєння крадіжки даного майна.
Також факт скоєння крадіжки саме ОСОБА_7 підтверджується протоколом пред`явлення для впізнання від 15 січня 2018 року, згідно якого ОСОБА_19 на фото знімку № 1 упізнала ОСОБА_7 , якого 25 грудня 2017 року бачила з акумуляторами, які останній з невідомою особою виносили з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.82-84)
Підтвердженням того, що ОСОБА_19 бачила, як ОСОБА_7 здійснював крадіжку підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_20 який пояснив, що працював механіком в ТОВ МБК Сінергія та здійснював ремонт автомобіля КАМАЗ, який знаходився на домоволодінні по АДРЕСА_1 , яке було огороджено. Про крадіжку йому по телефону повідомив син сусідки, яка бачила крадіжку.
Тобто доводи захисника та обвинуваченого, що ОСОБА_7 знайшов акумулятори, а не здійснив крадіжку є безпідставними.
Крім того вина обвинуваченого підтверджується іншими поясненнями свідків, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які пояснили, що працювали у ТОВ МБК Сінергія, якому належить автомобіль КАМАЗ та повідомили про перебування автомобіля на ремонтних роботах, на території домоволодіння АДРЕСА_3 , який до 25 грудня 2017 року був обладнаний двома акумуляторами; ОСОБА_16 який пояснив, що автомобіль КАМАЗ перебував на його подвір`ї, за адресою: АДРЕСА_3 , територія якого була огорожена. В ранці 25 грудня 2017 року він виявив крадіжку з автомобіля двох акумуляторних батарей; ОСОБА_12 , який пояснив, що 25 грудня 2017 року приблизно о 09 годині до нього зателефонував ОСОБА_7 та попросив допомогти перевести два акумулятори, які на автомобілі доставили до вул. Харківської в м. Підгородне.
Окрім того, вина ОСОБА_7 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження 0000027, а саме: витягом з ЄРДР; заявою про вчинення кримінального правопорушення; протоколами огляду місця події від 28 грудня 2017 року та 09 січня 2018 року; постановами про визнання речовими доказами; висновками експертів № 47/18 від 11 січня 2018 року, №24/4.2/83 від 18 січня 2018 року, № 24/4.2/90 від 18 січня 2018 року; протоколом огляду місця події. (Т1. а.к.п. 1, 7-8, 13-18, 37-43, 47-48, 66-67, 77-78, 53-57, 63-65, 73-76, 124-129)
Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , співставивши її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також зі свідченнями свідків та з іншими доказами, дослідженими судом І інстанції=-, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вони є логічними, послідовними та об`єктивними. Зазначені докази винуватості ОСОБА_7 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать нормам КПК України.
Отже, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та дії ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 185 КК України, які виразилися, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого сховища.
Стосовно доводів обвинуваченого про необґрунтований вид та розмір призначеного покарання за ч.3 ст. 185 КК України, то апеляційний суд вважає їх також безпідставними.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції Особливої частини КК Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом І інстанції при призначенні покарання були враховані ці обставини. Так, судом враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, вчинив новий злочин в період іспитового строку, негативно характеризується за місцем мешкання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які б пом`якшували покарання, передбачених ст. 66 КК України, судом І інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочину.
Судом було враховано всі зазначені обставини, тому обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, яким поглинув на підставі ч.1 ст. 70 КК України, покарання призначене за ч.1 ст. 162 КК України, і остаточно призначивши покарання відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Колегія суддів приходить до висновку, що саме визначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би безумовними підставами для скасування оскаржуваного вироку при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не підлягають задоволенню.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду протягом трьох місяців з дня оголошення може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою строк оскарження відраховується з моменту отримання копії рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4