Справа № 761/8822/18
Провадження №1-кп/761/834/2019
В И Р О К
іменем України

19 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого ? судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001445 від 06.02.2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:
11.11.1994 Славутським міським судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
23.08.1996 Бердичівським міським судом Житомирської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 5 років позбавлення волі;
03.06.1999 Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) на 5 років 6 місяців позбавлення волі;
30.09.2003 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі;
22.12.2010 Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 185, ст. 69, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
06.04.2011 Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнено 12.06.2015 року на невідбуту частину покарання 5 місяців 9 днів;
16.05.2018 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.1 5, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі, -
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, ?

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 05 лютого 2017 року приблизно о 21 годині 25 хвилин, знаходячись на вул. Балакліївській у місті Києві поблизу будинку № 14, звернув увагу на вказаний будинок, а саме на те, що світло у приміщенні будинку не горить.
В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та звернення його в подальшому на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_7 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів 05 лютого 2017 року, приблизно о 21 годині 25 хвилин переліз через паркан та проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_3 .
Після цього ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, направився до вікна будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння та шляхом його розбиття і відчинення в подальшому проник у приміщення будинку з метою повторного таємного викрадення цінного майна, яке знаходилось у ньому.
Потрапивши у приміщення будинку, 05 лютого 2017 року приблизно о 21 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, почав ходити по кімнатам вказаного будинку з метою виявлення цінностей та в подальшому з наміром їх таємного викрадення і обернення на свою користь.
Саме в цей час ОСОБА_7 звернув свою увагу на футляр червоного кольору, в якому знаходилась металева монета з надписом «GMINA CZERNICA» та на футляр, темного кольору, в якому знаходився шкіряний гаманець з надписом «WOJEWODZTWO PODKARPACKIE» вартістю 530 грн., які належать ОСОБА_8 та вирішив їх викрасти.
Поклавши вказане чуже майно до кишень свого верхнього одягу та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 продовжив ходити по кімнатах вказаного будинку з метою виявлення цінностей та обернення їх на свою користь. Саме в цей час ОСОБА_7 почув, що до будинку, в який він проник, почали наближатись сторонні особи. При цьому він, побоюючись бути поміченим сторонніми особами, утримуючи при собі викрадене майно, наблизився до відчиненого вікна будинку з метою покинути місце вчиненого кримінального правопорушення, однак свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, не довів до кінця, так як був затриманий поряд з будинком працівниками правоохоронного органу, при цьому не виконавши всіх дій, які вважав за необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ повторно, поєднаний з проникненням у житло, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду показав, що він 05 лютого 2017 року приблизно о 21 годині 25 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_3 , звернув увагу на вказаний будинок, а саме на те, що світло у приміщенні будинку не горить.
В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та звернення його в подальшому на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, він, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів 05 лютого 2017 року, приблизно о 21 годині 25 хвилин переліз через паркан та проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_3 .
Після цього він, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, направився до вікна будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння та шляхом його розбиття і відчинення в подальшому проник у приміщення будинку з метою повторного таємного викрадення цінного майна, яке знаходилось у ньому.
Потрапивши у приміщення будинку, 05 лютого 2017 року приблизно о 21 годині 25 хвилин він, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, почав ходити по кімнатам вказаного будинку з метою виявлення цінностей та в подальшому з наміром їх таємного викрадення і обернення на свою користь.
Саме в цей час він звернув свою увагу на футляр червоного кольору, в якому знаходилась металева монета з надписом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на футляр, темного кольору, в якому знаходився шкіряний гаманець з надписом «WOJEWODZTWO PODKARPACKIE» вартістю 530 грн., які належать ОСОБА_8 та вирішив їх викрасти.
Поклавши вказане чуже майно до кишень свого верхнього одягу та продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, він продовжив ходити по кімнатах вказаного будинку з метою виявлення цінностей та обернення їх на свою користь. Саме в цей час він почув, що до будинку, в який він проник, почали наближатись сторонні особи. При цьому він, побоюючись бути поміченим сторонніми особами, утримуючи при собі викрадене майно, наблизився до відчиненого вікна будинку з метою покинути місце вчиненого кримінального правопорушення, однак свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, не довів до кінця, так як був затриманий поряд з будинком працівниками правоохоронного органу, при цьому не виконавши всіх дій, які вважав за необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця.
У вчиненому щиро розкаюється.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК Україниорганом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як вчинення незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ повторно, поєднане з проникненням у житло, тобто не вчинення усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця/

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення злочину, ступінь тяжкості, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, застосування до останнього покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, передбаченого санкцією інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, але не більше двох третин максимального строку покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за вказаним вироком вчинив до постановлення попереднього вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2018 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2018 року.

Заставу, що була внесена у розмірі 32 000грн. згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2017 року слід повернути заставодавцю, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази, а саме: металеву монету з надписом «GMINA CZERNICA» у футлярі червоного кольору, шкіряний гаманець з надписом «WOJEWODZTWO PODKARPACKIE» у футлярі темного кольору вартістю 530 грн. слід повернути потерпілому ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373, 374, 395 КПК України, суд, ?

з а с у д и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте за попереднім вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2018 року.

Строк відбуття покарання рахувати з 18.01.2018 року з моменту затримання.

Заставу, що була внесена у розмірі 32 000 гривень згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2017 року повернути заставодавцю, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази, а саме: металеву монету з надписом «GMINA CZERNICA» у футлярі червоного кольору, шкіряний гаманець з надписом «WOJEWODZTWO PODKARPACKIE» у футлярі темного кольору вартістю 530 грн. повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1