Справа № 204/7025/19
Провадження № 1-кп/204/716/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2019 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000250 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, не маючого на утриманні непрацездатних осіб, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця 2 відділення 2 взоводу 3 стрілкової роти військової частини НОМЕР_1 НГУ у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
Солдата ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 147 (по стройовій частині) від 20 червня 2018 року було прийнято на військову службу за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 152 (по строковій частині) від 08 липня 2019 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 взоводу 3 стрілкової роти військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9,11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ч. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04.03.2015 року № 39, зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

08 липня 2019 року солдат ОСОБА_5 звернувся до лікувального закладу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», де перебував до 09 липня 2019 року.

10 липня 2019 року солдат ОСОБА_5 повинен був з`явитися до військової частини НОМЕР_1 НГУ та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Однак, 10 липня 2019 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

03 жовтня 2019 року солдат ОСОБА_5 самовільно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 10 липня 2019 року солдат ОСОБА_5 умисно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 03 жовтня 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, заявив про щире каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він у вказані у обвинувальному акті періоди не з`являвся на службу до військової частин 3054 НГУ.
Інші докази, здобуті в ході досудового розслідування не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та обсягу дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обставини вчиненого кримінального правопорушення ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимого, за місцем проходження служби характеризується негативно, не перебуваючого на обліку у лікарів психіатра та нарколога, а також суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття обвинуваченого та з`явлення із зізнанням.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, проте без його реального відбування, на підставі вимог ст. ст. 75, 76 КК України. Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає.
Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку одного року - не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1