КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4321/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна на речові докази, які вилучені 24.06.2019 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі №757/29051/19-к в транспортному засобі марки RENAULT серії «TRAFIC» д/з НОМЕР_1 , на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2019 у справі № 757/29663/19-к за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 57, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2019 у справі № 757/29679/19-к за адресою: м. Харків, вул. проспект Науки, буд. 22, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі № 757/29077/19-к: м. Харків, вул. Єнакіївська, буд. 15, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі № 757/28959/19-к за адресою: м. Харків, вул. Суздальські ряди, 9.
Приймаючи рішення, слідчий суддя вказав, що органом досудового розслідування не обґрунтовано, яким саме чином майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно зазначене у клопотанні сторони обвинувачення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вилучені в ході обшуків грошові кошти не інкасувались на рахунки ТОВ «КИСЕТ» та не відображались в бухгалтерському та податковому обліках товариства, відсутні документи про їх походження, що, як стверджує прокурор, вказує на факт їх набуття кримінально протиправним шляхом. Прокурор вказує, що вилучена в ході обшуків електронна техніка містить відомості, які мають доказове значення для справи, а на вилучену в ході обшуків партію цигарок відсутні будь-які документи про їх походження, прийняття на зберігання та їх облікування за власником.
Також прокурор зазначає, що слідчим СУ ФГ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 25.06.2019 обгрунтовано винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом, оскільки майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України. Вказує, що в постанові слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами відображено всі дані про речові докази, які можливо встановити без залучення експерта та відображені найменування та номінали купюр, які вказують на суму грошових коштів у готівковій формі.
У підсумку прокурор зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України. Стверджує, що судом, в порушення ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, проігноровано всі законні підстави для накладення арешту на майно та не враховано жодного доказу наданого органом досудового розслідування.
Одночасно прокурор ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обгрунтування пропуску такого строку зазначає, що скорочений текст ухвали отримано стороною обвинувачення 03.07.2019, а повний текст ухвали отримано 08.07.2019. Апеляційна скарга подана до суду 11.07.2019.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Клопотання прокурора щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущено з поважних причин.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні прокуратури міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0000126, відомості про яке 14.02.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
26.06.2019 прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази, які вилучені 24.06.2019 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі №757/29051/19-к в транспортному засобі марки RENAULT серії «TRAFIC» д/з НОМЕР_1 , на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2019 у справі № 757/29663/19-к за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 57, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2019 у справі № 757/29679/19-к за адресою: м. Харків, вул. проспект Науки, буд. 22, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі № 757/29077/19-к: м. Харків, вул. Єнакіївська, буд. 15, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 у справі № 757/28959/19-к за адресою: м. Харків, вул. Суздальські ряди, 9.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовлено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя повною мірою дотримався зазначених вимог закону.
Колегія суддів дослідивши додані ініціатором клопотання матеріали встановила, що долучені матеріали не містять фактів тих обставин, на які послався ініціатор клопотання та в своїй сукупності не містять доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, як і не містять фактів причетності ТОВ «КИСЕТ» до вказаного кримінального правопорушення, що розслідується.

Крім того, колегія суддів встановила, що органом досудового розслідування не наведено достатньо підстав для висновку про те, що майно ТОВ «КИСЕТ» є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення або є доказом злочину та відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК України.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що постанова слідчого з ОВС шостого СВРКПСУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_8 про визнання речовими доказами від 25.06.2019 року не містить кількісні і якісні характеристики предметів, інші індивідуалізуючі ознаки, та ті, що зумовлюють його доказове значення, як і не містить найменування, номінали, номери купюр.

Крім того, як вбачається з клопотання, матеріли не містять зазначення місця зберігання вилучених грошових коштів під час обшуку.

Посилання прокурора на те, що в постанові слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами відображено всі дані про речові докази, які можливо встановити без залучення експерта, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Твердження апелянта про те, що найменування та номінали купюр відображені у постанові слідчого про визнання речовими доказами та вказують на суму грошових коштів у готівковій формі, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом постанови про визнання речовими доказами від 25.06.2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів позбавлена можливості проаналізувати такі дані як, зокрема, яким саме чином майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, чи використовувалося під час вчинення вказаного кримінального правопорушення, через відсутність будь-яких фактів та обставин на підтвердження зазначеного.
Таким чином, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора слід визнати передчасними, а тому не заслуговують на увагу у даному судовому засіданні.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4