Номер провадження: 11-кп/813/1475/19
Номер справи місцевого суду: 492/558/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 21.08.2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000092, внесеному до ЄРДР 19.10.2018, внесеному до ЄРДР 21.02.2017 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 21.08.2019 року було задоволено клопотання прокурора і був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні №0000092, внесеному до ЄРДР 21.02.2017 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою і незаконною, вказує на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази причетності ОСОБА_8 до вчиненого злочину.

Також захисник вказує на порушення принципу розумності строків розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 21.08.2019 року,і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний
суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, з огляду на таке.
Злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі понад десять років.
Крім того, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно існування ризику переховування від суду, або вчинити новий злочин.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив що на теперішній час ризики не зменшилися, що було враховано судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
На думку апеляційного суду, суд, взявши до уваги обставини вчинення злочину, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків, а саме наявність цивільної дружини, батьків, братів і сестер не спростовує викладені в оскарженій ухвалі висновки, а наявність зазначених ризиків не дає достатніх підстав вважати, що зазначений соціальний фактор може мати стримуючу дію та сприятиме зменшенню або запобіганню існуючим ризикам.
Що стосується доводів захисника про відсутність належних доказів, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є доцільним.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Разом з тим, при апеляційному перегляді оскарженого судового рішення, встановлені обставини, які, на думку апеляційного суду, потребують звернення особливої уваги міськрайонного суду під час розгляду цього кримінального провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , та пояснень сторони захисту, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений утримується під вартою.
Однак, судовий розгляд зазначеного кримінального провадження до теперішнього часу не завершений.
При цьому апеляційний суд звертає увагу міськрайонного суду на положення ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, згідно з яким суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні Європейського суду для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на довготривалий розгляд цього кримінального провадження, що може свідчити про порушення принципу розумності строку розгляду справи.
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 21.08.2019 року, якою був продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні №0000092, внесеному до ЄРДР 19.10.2018, внесеному до ЄРДР 21.02.2017 року, залишити без змін.

Звернути увагу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областіна необхідність вжиття термінових заходів, щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог ст.28 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4