Справа № 396/1630/19
Провадження № 1-кс/396/757/19
УХВАЛА
Відповідно до постанови першого заступника прокурора Кіровоградської області від 18.09.2019 здійснення досудового розслідування доручено іншому слідчому підрозділу, а саме СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
Оскільки з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підримала клопотання слідчого, пояснивши, що на вказане в клопотанні майно необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя, вирішуючи заявлене клопотання виходить із наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскаціїмайна як виду покаранняабо заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні зазначено про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого закономУкраїни про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 8,9 КПК України до основних засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Щодо накладення арешту на вищевказане майно, то крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню, та що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно з ч. 1ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З аналізу клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання прокурором вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту та не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
Крім того в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим, прокурором в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном.
Крім того слідчий просить накласти арешт на майно, власником якого відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке перебуває у користуванні ТОВ «Укрсфера» директором якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який являється спадкоємцем ОСОБА_6 , але до матеріалів клопотання не долучено ні витягу з Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що ОСОБА_5 являється директором ТОВ «Укрсфера», ні підтверджуючих документів, що ОСОБА_5 , являється спадкоємцем ОСОБА_6 .
Копія договору оренди нежитлового приміщення від 15 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_7 та ТОВ "Укрсфера" в особі директора ОСОБА_8 , містить інформацію про те, що орендодавець передає в користування орендарю нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 105 кв.м. (а.с.10), проте в клопотанні зазначено, що в користуванні ТОВ "Укрсфера" перебуває вказане нежитлове приміщення загальною площею 134,7 кв.м. Інших доказів, які свідчать про правові підстави перебування в користуванні ТОВ "Укрсфера" вказаного нежитлового приміщення до суду не подано.
Крім того, в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власника майна для розгляду даного клопотання.
Більш того, абзац 2 ч. 2ст. 171 КПК України, вимагає від прокурора або слідчого за погодженням з прокурором додати до клопотання про арешт майна оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.
До клопотання додані копії документи та інші матеріали, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Ці копії не завірені слідчим чи прокурором у встановленому законом порядку.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у витягу з Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка ураховується слідчим суддею виходячи з норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слідує, що окрему проблему становить подання слідчими та прокурорами разом з клопотанням, в тому числі витягу з ЄРДР, які належним чином або взагалі не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.
Крім того в клопотанні містяться неузгодженості щодо майна, на яке необхідно накласти арешт. Так, в мотивувальній частині клопотання зазначено, що накладення арешту на вищезазначену квартиру є забезпечення збереження речових доказів, а в прохальній частині клопотання слідчий просить накласти арешт на частину житлового приміщення.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого СВ Новоукраїнського ВН ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170,171,309,310, КПК України, слідчий суддя-
Повний текст ухвали суду складено 08.10.2019 року та оголошено учасникам провадження 08.10.2019 року о 09.45 годині.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суд протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1