Справа № 357/9692/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2019 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000109 від 01.11.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленів Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, розлученого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, колишнього військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата запасу, працюючого в ТзОВ «МЕБЛІ ТОКАБО» на посаді складальника виробів з деревини ІІ розряду, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

15.03.2016 ОСОБА_3 будучи старшим солдатом, командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 прийнятий на військову службу за контрактом, в подальшому згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018 №258 ОСОБА_3 переведений на становище військовослужбовця строкової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2018 №273 призначений на посаду номера обслуги 2 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_3 .

В цій же військовій частині на посаді номера обслуги 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи з 3.10.2018 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_4 проходив строкову військову службу солдат ОСОБА_6 .

Старший солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 4, 9, 11, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, виявляти повагу до військовослужбовців шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, старший солдат ОСОБА_3 30.10.2018 приблизно о 19 години 40 хвилин, перебуваючи в розташуванні 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону на 1 поверсі казарми № НОМЕР_5 військового містечка № НОМЕР_6 по АДРЕСА_3 , не перебуваючи у відносинах підлеглості до солдата ОСОБА_6 , порушуючи статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями, з метою показати свою уявну перевагу над останнім, використавши як привід для застосування фізичного насильства зауваження в свою адресу від ОСОБА_6 на словесні образи ОСОБА_3 на адресу останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив з ОСОБА_6 сутичку, під час якої схопив лівою рукою 5-й палець правої кисті ОСОБА_6 та вигнув його в зворотню сторону, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 підголовчастий перелом 5-ї п`ясної кістки правої кисті з допустимим зміщенням, з тимчасовим порушенням функцій, що заподіяло останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 406 КК України, за ознаками порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 406 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, 30.10.2018 приблизно о 19 години 40 хвилин, перебуваючи в розташуванні 1 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону на 1 поверсі казарми № НОМЕР_5 військового містечка № НОМЕР_6 по АДРЕСА_3 , не перебуваючи у відносинах підлеглості до солдата ОСОБА_6 , вчинив з ОСОБА_6 сутичку, оскілки останній заважав ОСОБА_3 відпочивати після добового наряду, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, вигнувши п`ятий палець останнього в зворотню сторону.

29.10.2019 під час підготовчого судового засідання відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 406 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 406 КК України у зазначеному діянні. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 406 ч.2 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та території Донецької області, є учасником бойових дій, позитивна характеристика за місцем проживання, вчинення злочину вперше, відсутність обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_6 , який не має до ОСОБА_3 жодних претензій та просив призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, а також враховуючи, що злочин, за який притягується ОСОБА_3 , відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій та раніше не судимий, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68, 69 КК України.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 406 ч. 2 КК України який, згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч.7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 29.10.2019 про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 2 ст. 406 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.10.2019 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1