В И Р О К
Іменем України
30.08.2019 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 23.02.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , без освіти, військовозобов?язаної, не одруженої, не працюючої, судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Близько 13 години 00 хвилин 22.02.2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Жмеринка Вінницької області у пров. Краснодонському, пройшла через повалений паркан на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де переконалась, що за її діями ніхто не спостерігає, після чого з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку належного ОСОБА_6 брухту свинцю, загальною вагою 43,7 кг., вартістю 1701,25 грн. Із викраденим майном з місця вчинення кримінального правоорушення зникла та розпорядилася ним на власний розсуд, заподіявши своїми діями ОСОБА_6 майнової шкоди на зазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю. Пояснила, що близько 13 години одного дня наприкінці лютого поточного року вона в мікрорайоні м.Жмеринка, що по напрямку до Центральної районної лікарні, заходила до приватних будинковолодінь та просила їжу для своїх чотирьох неповнолітніх дітей. До одного великого цегляного будинку пройшла на подвір?я через повалену секцію паркану, після чого піднялася сходами до входу в будинок і постукала у двері. Їй ніхто не відповів, то ж вона рушила назад. Спускаючись сходами, побачила біля них скручені в жгути металеві прути зі сплаву свинцю, які вирішила вкрасти. З цією метою частину вказаних прутів склала до сумки, яку мала із собою, та одразу віднесла до розташованого неподалік пункту прийому металобрухту, де здала, за що отримала гроші в сумі 400 грн. Повернувшись назад до вказаного будинку, вона склала до своєї сумки решту виявлених нею раніше металевих жгутів, які також віднесла та здала до того самого пункту прийому металобрухту, отримавши ще 400 грн. Здобуті кошти витратила на продукти харчування для своїх дітей. Протиправність власних дій усвідомлювала, із найменуванням, вагою та вартістю викраденого нею у потерпілого брухту свинцю погодилася. Зауважила, що ніхто із сторонніх осіб не бачили, як вона викрадала той свинець. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначила, що не мала змоги відшкодувати завдану потерпілому шкоду через відсутність коштів, а також не знала де він фактично мешкає. Просила не позбавляти її волі.
Потерпілий ОСОБА_6 за його викликом в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, за змістом якої просив судовий розгляд проводити без його участі, вимагав призначення суворого покарання обвинуваченій ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченою заявлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин; її позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано їх заперечень проти вказаного порядку та обсягу дослідження доказів.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою, заслухавши сталу думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд виходить з того, що вчинене кримінальне правопорушення не є складним, обвинувачена не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які із захисником не оспорюють, усвідомлюючи неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявила у судовому засіданні, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції сторін з вказаних питань.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 умисно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за що вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховує думку потерпілого.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення даного кримінального правопорушення вважається особою, яка не має судимості (а.к.п.26-28); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувала (а.к.п.31,32); за місцем попереднього проживання характеризується позитивно (а.к.п.34), має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей (а.к.п.37-40), яких за власними твердженнями виховує самостійно у зв?язку із смертю їх батька, існує за рахунок випадкових заробітків.
Ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкалася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також наявність на її утримання чотирьох неповнолітніх дітей слід віднести до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено. До таких суд не відносить вказаний за змістом обвинувального акту рецидив злочинів, оскільки з вказаної вище довідки ОСК МВС України від 21.03.2019 року (а.к.п.26-28) зазначена щодо неї судимість за вироком Солом?янського районного суду м.Києва від 18.06.2008 року є погашеною щодо тяжкого злочину з урахуванням невчинення нею іншого кримінального правопорушення упродовж шести років з часу її умовно-дострокового звільнення 03.01.2012 року з місць позбавлення волі.
Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського міськрайонного відділу з питань пробації, складеної 04.06.2019 року, оцінено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 та високий рівень ризику небезпеки для суспільства; виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень без цілодобового нагляду та контролю визначено неможливим (а.с.36-38). Проте, оцінка вказаних ризиків уповноваженим працівником органу пробації здійснена із помилковим врахуванням непогашеної судимості ОСОБА_4 за вчинення попередньо тяжкого злочину та неіснуючого з вказаних вище підстав рецидиву злочинів.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості, а також враховуючи особу обвинуваченої, яка характеризується переважно позитивно та вважається особою, яка не має судимості, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують її покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нових правопорушень є необхідним та достатнім призначення їй покарання у виді громадських робіт визнаючи недоцільним застосування передбачених санкцією вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність більш суворих покарань у виді арешту або позбавлення волі, а також з огляду на очевидну ускладненість виконання покарання у виді штрафу обвинуваченою з урахуванням наявності у неї чотирьох неповнолітніх дітей та відсутність сталого доходу, та неможливість застосування виправних робіт до ОСОБА_4 , яка не працевлаштована офіційно, водночас не вбачаючи підстав для застосування щодо обвинуваченої вимог ст.69 КК України, що є правом, а не обов?язком суду. При цьому суд зауважує, що вимога потерпілого стосовно призначення обвинуваченій найсуворішого покарання не має визначального значення в сукупності решти встановлених судом обставин.
Цивільний позов наразі не заявлено.
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 314 грн. (а.к.п.62), підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази: брухт свинцю загальною вагою 43,7 кг., що зберігається у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області у двох полімерних мішках білого кольору (а.к.п.52,53) необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Відтак підлягають скасуванню заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, що накладений на вказане тимчасово вилучене майно ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.03.2019 року (а.к.п.51).
Про обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили клопотань не надійшло.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватою та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді двохсот годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 314 гривень процесуальних витрат на залучення експерта.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.03.2019 року на брухт свинцю загальною вагою 43,7 кг.
Речові докази: брухт свинцю загальною вагою 43,7 кг., що зберігається у Жмеринському ВП ГУНП у Вінницькій області у двох полімерних мішках білого кольору, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, а також направленню потерпілому.

Суддя ОСОБА_1