Дата документу 23.10.2019 Справа № 554/950/19
У Х В А Л А

іменем України

23 жовтня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-технічної експертизи документу:

В С Т А Н О В И В :

У провадженні слідчого Територіального управління ДБР у місті Полтаві ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0000013 від 20.12.2018, за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 Кримінального Кодексу України.

Вказані матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно моєї заяви від 03.12.2018.

Згідно з витягом з ЕРДР матеріалів кримінального провадження №0000013 від 20.12.2018 встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , про те, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області здійснено фальсифікацію протоколів проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001048, внаслідок чого ОСОБА_3 повідомили про підозру у вчиненні злочину та у подальшому кримінальне провадження направили до суду із обвинувальним актом за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України, чим вчинили службове підроблення документів і причинили шкоду інтересам ОСОБА_3 .

Зазначеним відомостям надана правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з витягом з ЕРДР матеріалів кримінального провадження №0000014 від 20.12.2018 встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , про те, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області здійснено фальсифікацію протоколів проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001048, внаслідок чого ОСОБА_3 повідомили про підозру у вчиненні злочину та у подальшому кримінальне провадження направили до суду із обвинувальним актом за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України, чим вчинили перевищення службових повноважень і причинили шкоду інтересам ОСОБА_3 .

Зазначеним відомостям надана правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України.

В подальшому вищевказані матеріали кримінальних проваджень №0000013 та №0000014 було об`єднано в одне кримінальне провадження №0000013.

28.12.2018 слідчим Територіального управління ДБР в місті Полтаві ОСОБА_4 мене було визнано потерпілим по кримінальному провадженню та допитано в якості потерпілого.

Під час допиту мене в якості потерпілого, я як і в своїй поданій заяві про злочин, повідомив, що 30.11.2016 слідчими прокуратури Харківської області за фактом перевищення службових повноважень із застосуванням фізичного насильства працівниками Валківського ВП ГУНП в Харківській області, на підставі заяви ОСОБА_5 розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 було неодноразово допитано в якості потерпілого, а в подальшому в якості свідка.

Незважаючи на те, що згідно заяви ОСОБА_5 , яка стала підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлялось, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження на посту ДПС м.Валки, невстановленими працівниками поліції, під час допиту в якості потерпілого, користуючись родинними зв`язками з працівниками прокуратури Харківської області, останній надав завідомо неправдиві свідчення щодо мене та ОСОБА_6 .

Протокол допиту ОСОБА_5 в якості потерпілого сфальсифікований слідчими прокуратури Харківської області, в зв`язку з тим, що останнього взагалі під час складання зазначеної слідчої дії в м.Харкові не було. Як мені стало достовірно відомо ОСОБА_5 під час нібито його допиту перебував в м.Києві.

Крім того, мені стало відомо, що ОСОБА_5 взагалі не перебував на жодній слідчій дії, які були складені слідчими прокуратури Харківської області. Тобто, усі наявні протоколи були сфальсифіковані відносно мене та ОСОБА_6

28.12.2016 на підставі сфальсифікованих слідчих дій, мені та ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

18.02.2017 обвинувальний акт відносно мене та ОСОБА_6 було направлено до Валківського районного суду Харківської області.

В зв`язку з чим вважаю, що в діях посадових осіб прокуратури Харківської області вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.365 ч.1 КК України - перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваними законом правам, інтересам окремих громадян, та ст.366 ч.1 КК України складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, про що і звернувся з заявою про злочин до Територіального управління ДБР в місті Полтаві.

Відповідно до протоколу допиту в якості потерпілого ОСОБА_5 від 30.11.2016, складеного з 12 години 00 хвилин до 12 години 40 хвилин, по кримінальному провадженню №0001048, останній перебував на допиті, у приміщенні кабінету №39 прокуратури Харківської області.

Згідно з копію розширеного витягу по кримінальному провадженню №0001048 від 30.11.2016, встановлено, що вказане кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань користувачем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 об 12 годині 29 хвилин 08 секунд, прийнято слідчим ОСОБА_8 30.11.2016 об 12 годині 34 хвилин.

Тобто, нібито допит в якості потерпілого ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001048 від 30.11.2016, проведений, до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А в самому протоколі допиту ОСОБА_5 в графі час допиту, внесені явні зміни.

Відповідно до ст.2 КПК України передбачено швидке, повне та неупереджене розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно вимог ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст.56 КПК України, передбачає права потерпілого:

1. Протягом кримінального провадження потерпілий має право:

1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;

2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;

3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;

4) заявляти відводи та клопотання;

5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла;

6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;

7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом;

8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг;

9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження;

10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;

11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;

12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);

13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;

14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

2. Під час досудового розслідування потерпілий має право:

1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;

2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

3) подавати докази на підтвердження своєї заяви;

4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;

5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

3. Під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право:

1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду;

2) брати участь у судовому провадженні;

3) брати участь у безпосередній перевірці доказів;

4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення;

5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді;

7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

4. На всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до пункту 3 ч.ч.1, 2 ст.56 КПК, потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду на підтвердження своєї заяви.

Згідно з Главою 4 КПК України, затверджено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

Відповідно до ст. 91 КПК України, передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, згідно з ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

2. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

17.05.2019 мною, як потерпілим, з дотриманням вимог ст.ст.55, 56, 93, 220 було подане клопотання до слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про проведення ряду слідчих дій.

21.06.2019 слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволені поданого мною клопотання про проведення слідчих дій.

17.09.2019 слідчим суддею Октябрьского районного суду ОСОБА_1 під час розгляду скарги (справа №554/950/19, провадження №1-кс/554/9661/2019), відповідно до вимог ст.303-306 КПК України, винесено ухвалу згідно з якою, мою скаргу задоволено частково. Постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 21.05.2019 про відмову у задоволені клопотання про проведення слідчих дій скасовано та зобов`язано слідчого повторно розглянути зазначене клопотання.

08.10.2019 мені по пошті надійшов лист від 02.10.2019 за №М-5991/02-1, в якому повідомлено, що слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 розглянута ухвалу суду та моє клопотання, та винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволені клопотання.

Крім того, потерпілим використані усі можливості передбачені КПК України, щодо збирання доказів, передбачених ст.ст. 2, 3, 55, 56, 93, 159, 160-165, 220, 303-306.

Однією з основних засад кримінального провадження є закріплений у п.14 ч.1 ст.7 та ст. 21 КПК України доступ до правосуддя, що передбачає право на справедливий судовий розгляд і доступ до правосуддя кожному, зокрема і потерпілому, у кримінальному провадженні незалежно від форми обвинувачення.

При цьому для справедливого судового розгляду і прийняття справедливого судового рішення важлива активна процесуальна діяльність потерпілого як учасника кримінального провадження, якого буде стосуватися цей судовий розгляд, не лише в судовому провадженні, але й під час досудового розслідування. Тому забезпечення доступу до правосуддя передбачає необхідність обґрунтованого і своєчасного залучення потерпілого до провадження, роз`яснення йому процесуальних прав і забезпечення можливості їх реалізації шляхом активної участі у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і мають значення для ухвалення справедливого процесуального рішення.
Отже, забезпечення доступу до правосуддя має здійснюватися на всіх стадіях кримінального провадження. На кожній стадії мають бути роз`яснені права кожному учаснику провадження і надано можливість для їх реалізації. Слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, слідчий суддя, суд, виходячи із завдань кримінального провадження, встановлених у ст.2 КПК України, повинні забезпечити швидке, повне і неупереджене досудове розслідування і судовий розгляд.
Вказана позиція відображена в Постанові Верховного суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №761/6142/15-к, провадження №51-1348 км 18) від 20 грудня 2018 року.
Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судово-технічної експертизи документа для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження та які потребують спеціальні знання, а саме для факту фальсифікації посадовими особами матеріалів кримінального провадження №0001048 від 30.11.2016.

У судове засідання потерпілий не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, до суду потерпілий подав заяву про розгляд клопотання про призначення судово-технічної експертизи документу за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.244 КПК України визначено що, у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

Також відповідно до вимог ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 5) встановлення статевої зрілості потерпілої особи в кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених статтею 155 Кримінального кодексу України. 6) визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя задовольняє клопотання, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта.

Слідчий суддя самостійно визначає експерта, якого необхідно залучити, або експертну установу, якій необхідно доручити проведення експертизи.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає його обґрунтованим, оскільки потерпілим доведено, що для вирішення вказаних питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання та залучення експерта.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 242-244, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_3 по кримінальному провадженні №0000013 від 20.12.2018 року про призначення судово-технічної експертизи документу - задовольнити.

Призначити судово-технічну експертизу документа, до проведення якої залучити експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса (Україна, м. Харківвул. Золочівська, 8а).

На вирішення експертів поставити наступні питання:

Чи вносились у текст в графі (Допит розпочато: час та год, та допит закінчено) в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_5 від 30.11.2016 зміни? Якщо вносилися, то яким чином (підчистка, дописка, травлення, виправлення тощо) і який зміст первинного тексту?

Який зміст знебарвленого тексту в графі (Допит розпочато: час та год, та допит закінчено) в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_5 від 30.11.2016?

Для проведення експертного дослідження експертові направити речовий доказ оригінал протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 30.11.2016 по кримінальному провадженню №0001048 від 30.11.2016.

За необхідністю, експертам направити копії матеріалів кримінального провадження.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що передбачено положеннями ст.ст.384, 385 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1