пр. № 1-кп/759/1008/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002053 від 18 березня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002053 від 18 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2019 року відносно ОСОБА_3 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень ст.331 КПК України щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження тримання ОСОБА_3 під вартою.

Прокурор ОСОБА_4 зазначила про доцільність продовження ОСОБА_3 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав ОСОБА_3 , заперечував проти продовження останньому строку обранного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування кожного обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, може переховуватись від суду, враховуючи його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, те, що сім`ї, усталених соціальних зв`язків не має, не працює, тому суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід продовжити.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину вчиненого із застосування насильства, суд керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Керуючись ст. ст. 197, 331, 369, 508 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 10 жовтня 2019 року включно та утримувати його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4" (м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80) з подальшим етапуванням та утриманням останнього в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1