Справа № 214/5079/16-к
1-кп/214/103/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі , кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000209 від 01 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст.289, ч.1 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Головуючим в судовому засіданні було поставлене на обговорення питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
В судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких, за один з яких чинним кримінальним законодавством України передбачається призначення покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років. Крім того, обвинувачений не працює, не одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків та дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від суду або вчинить нове кримінальне правопорушення.
Зазначене вище свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен окремо, також не заперечували проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч.1 ст.289, ч.1 ст.263 КК України.
Колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких, за один з яких передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. При цьому, ОСОБА_7 , не одружений, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, як і постійного місця роботи, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Знаходячись на волі ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні умисних злочинів в тому числі тяжкого та особливо тяжкого, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176,178, 183, 184, 197, 331, 372 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 10 листопада 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3