УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про тимчасове звільнення особи, яка тримається під вартою, з метою забезпечення права на свободу сповідувати свою релігію,

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси 07.11.2019 року надійшла заява захисника підозрюваного ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про тимчасове звільнення особи, яка тримається під вартою, з метою забезпечення права на свободу сповідувати свою релігію, в якій захисник просить застосувавши ст.9 Конвенції у кримінальному провадженні, реалізувати право ОСОБА_2 на забезпечення права останнього на свободу сповідати свою релігію, та дозволити тимчасові відпустки ОСОБА_2 з під варти для справлення релігійних потреб на період з 17 години 00 хвилин 08 листопада 2019 року до 18 години 00 хвилин 09 листопада 2019 року.

Дослідивши зміст поданої захисником підозрюваного заяви, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Так, при розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосував практики Європейського суду з прав людини», cуд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В своїй заяві захисник ОСОБА_3 просить застосувавши ст.9 Конвенції тимчасово звільнити ОСОБА_2 , який тримається під вартою, з метою забезпечення права останнього на свободу сповідувати свою релігію, дозволивши підозрюваному тимчасові відпустки з під варти для справлення релігійних потреб на зазначений в заяві період.

Мотивуючи необхідність тимчасового звільнення підозрюваного ОСОБА_2 з під варти з метою забезпечення права на свободу сповідувати свою релігію, захисник посилається на обставини, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, що він є політиком, громадським діячем, публіцистом, філософом, бізнесменом, на тривалість постійного проживання в м. Одесі, наявність родини, статків, наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, наявність на утриманні неповнолітніх дітей. Також захисник посилається на те, що підозрюваний є глибоко віруючою людиною, тривалий час постійно відвідує синагогу не пропускаючи святкування жодного релігійного свята, що забезпечує йому відповідний високий авторитет.

Таким чином, в заяві захисник ставить питання щодо можливості тимчасового звільнення підозрюваного ОСОБА_2 , з метою забезпечення його права на свободу сповідувати свою релігію, яке пов`язано з визначенням порядку та умов знаходження особи під вартою, які згідно до національного законодавства України, розглядаються та вирішуються під час розгляду питання щодо застосування до особи запобіжного заходу, в тому числі з урахуванням вказаних захисником обставин.

Так, на час звернення з вказаною заявою до слідчого судді, відносно підозрюваного ОСОБА_2 національним компетентним судом, згідно до підстав і в спосіб, які передбачені національним законодавством України, прийнято рішення відносно порядку та умов знаходження підозрюваного ОСОБА_2 під вартою, тобто відносно нього, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, на яке подано відповідну апеляційну скаргу, яка на час звернення до слідчого судді не розглянута.

Таким чином, захисник в своєї заяві, не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, фактично просить переглянути рішення в спосіб, не передбачений національним кримінальним процесуальним законодавством України, що порушує принцип юридичної визначеності, який є складовою і одним із фундаментальних аспектів верховенства права.

Цей принцип, як наголошує ЄСПЛ, означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, тим більш в тому ж суді і в спосіб, не передбачений національним законодавством.

Розгляд такої заяви іншим слідчим суддею того ж суду не може фактично підміняти собою розгляд апеляційної скарги, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для такого розгляду в спосіб, не передбачений національним законодавством, оскільки в такому випадку національним законодавством передбачено можливість подати апеляцій скаргу, а повноваження вищих судових органів стосовно перегляду рішення слідчого судді і мають реалізовуватись для виправлення можливих судових помилок та недоліків судочинства.

Тобто, звертаючись до слідчого судді з вказаною заявою, захисник фактично ставить питання про фактичний перегляд слідчим суддею рішення іншого слідчого судді, оскільки розглянувши вказану заяву захисника, слідчий суддя тієї ж судової інстанції допустив би повторний розгляд в не передбачений законом спосіб питань, які пов`язані з застосуванням відносно підозрюваного запобіжного заходу, чим, як зазначено в п.62 рішення ЄСПЛ по справі «Брумареску проти Румунії» (1999) було б зведено нанівець увесь судовий процес, який закінчився ухваленням судового рішення.

Наразі, ЄСПЛ допускає можливість відхилення від цього принципу і судового перегляду судових рішень лише за нововиявленими обставинами, але лише в межах, що не порушують принципу юридичної визначеності.

Беручи до уваги положення ч.6 ст.9 цього Кодексу, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 даного Кодексу, зважаючи, що КПК України не містить можливості подачі до суду заяв про тимчасове звільнення особи, та не встановлює порядок розгляду та оскарження таких заяв, приймаючи до уваги загальні засади кримінального судочинства, зокрема, законність, доступ до правосуддя і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, а також приймаючи до уваги, що розгляд вказаних заяви в розумінні вказаної практики ЄСПЛ, порушує принцип юридичної визначеності, а також суперечить вимогам національного кримінального процесуального законодавства, вважаю, що у відкритті провадження по вказаній заяві належить відмовити, та зазначити про можливість оскарження вказаної ухвали в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 110, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження по заяві захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про тимчасове звільнення особи, яка тримається під вартою, з метою забезпечення права на свободу сповідувати свою релігію відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адвокату ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду у п`ятиденний строк з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1