Дата документу 10.06.2019 Справа № 554/4825/19
Справа № 554/4825/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави , при секретарі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, скаргу адвоката ОСОБА_2 на незаконність затримання,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на незаконність затримання ОСОБА_3 , який затриманий незаконно, без належних на те законних підстав.

В судове засідання адвокат, не з`явився надав заяву згідно якої просив скаргу розглядати без його участі та задовольнити її з підстав викладених у ній.

Суд, дослідивши матеріали скарги встановив наступне.

Глава 26 Розділу ІІІ КПК України передбачає скарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності визначений ст. 303 КПК України. Серед вказаного переліку оскарження незаконності затримання немає, однак кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання, що передбачено нормою прямої дії - Конституцією України.

Стаття 106 КПК України передбачає, що протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії

Відповідно до ст. 207, 208 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у випадку, якщо підозрюваний не виконав обовязки, покладені на нього при обранні запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223істаттею 236цього Кодексу. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору. Затримання співробітника кадрового складу розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків і пов`язані з цим особистий обшук та огляд його речей застосовуються тільки в присутності офіційних представників цього органу.

Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

В протоколі про затримання уповноваженою особою зазначено підстави, короткий зміст обставин, за яких особа затримувалась, вказані зауваження до протоколу, тобто даний документ оформлений відповідно до норм закону.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що доводи, викладені в скарзі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Тому суддя вважає необхідним відмовити в задовленні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 207,208, Главою 26 КПК України, ст.ст.309, 372,376 КПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 на незаконність затримання - відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_4