ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/819/531/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Бериславської місцевої прокуратури

ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.08.2019 року, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нововоронцовка Херсонської області, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в рамках кримінального провадження №0000270 за ч. 3 ст. 15-ч.3 ст.185 КК України, -

встановила:

Зазначеною ухвалою слідчого Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.08.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Великоолександрівського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000270 відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15-ч.3 ст.185 КК України.

Натомість, відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03 жовтня 2019 року, включно. Також на ОСОБА_10 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вважаючи, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, прокурор подав на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що підозрюється у вчиненні замаху на тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Також не взято до уваги, що підозрюваний не має законних джерел прибутку та міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Крім того, прокурор вказує про те, що злочин вчинено поза територіальними межами юрисдикції органу досудового розслідування, який проводить досудове розслідування, а тому контроль за підозрюваним в межах застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків переховування особи від органів досудового розслідування та суду або вчинення нового аналогічного злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, захисника підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 підозрюється в тому, що 01.08.2019 близько 23.57 години, знаходячись по вул. Радянській в с. Білоусове Великоолександрівського району Херсонської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, вступивши у попередню змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який виконував роль по охороні від викриття сторонніми особами факту вчинення крадіжки, шляхом злому вхідних дверей, проник до приміщення будівлі АТС ПАТ «Укртелеком», що розташована за адресою: пров. Центральний, 8, с. Білоусове Великоолександрівського району Херсонської області, звідки, таємно намагався викрасти три прибори РСЛО типу РР2.110.425, один прибор РСЛО-Э, один блок МКС 20х20х3 (для АТСК 50/200) типу ЫЯ2.119.029 1980 р.в. та два блоки МКС 20х20х3 (для АТСК 50/200) типу ЫЯ2.119.024 1980 р.в., що перебувають на балансі СЛД № 4 смт. Велика Олександрівка РЦТ № 631 м. Каховка Херсонської філії ПАТ «Укртелеком», в результаті чого намагався викрасти майно на загальну суму 36506,35 гривень, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був застигнутий на місці працівниками поліції.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, та дав їм належну оцінку, а саме: заявою начальника СЛД №4 ПАТ «Укртелеком» Херсонська філія про вчинення кримінального правопорушення відносно майна та довідкою про вартість викраденого майна, рапортом СРПП Великоолександрівського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області про реєстрацію повідомлення спрацювання сигналізації АТС с. Білоусове від 02.08.2019 року під час якого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були застигнуті на місці вчинення злочину, протоколом огляду місця події від 02.08.2019 року, в ході якого вилучено знаряддя вчинення злочину, предмети, на які було вчинено злочинне посягання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 02.08.2019 року, протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 02.08.2019 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 02.08.2019 року, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, послався на те, останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає у цивільному шлюбі. А тому з огляду на викладені обставини, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що для запобігання існуючого ризику до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Відповідно до п. с, ч. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на свободу та особисту недоторканність - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи здійснюється за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які у даному випадку, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 181 КПК України, виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Як вбачається з клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 є тяжкість злочину.

Водночас жодних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим не наведено, тоді як, наведені ризики прокурором в апеляційній скарзі відповідають застосованому до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Чинним КПК України не передбачено, що при підозрі або обвинувачені особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, єдиним і можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції вважає, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який, вид запобіжного заходу, не пов`язаний з тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Інші посилання прокурора були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного слугуватиме достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 404, п. 1 ) ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 03.08.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Великоолександрівського ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000270 відносно ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього певних обов`язків, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2