Номер провадження: 11-сс/813/1258/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 р., якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Владимирівка, Любашівського р-ну, Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого по найму, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. по 06 год. наступної доби. На підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу, а також покладених на нього обов`язків визначений до 11.09.2019 р., в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає доведені обставини, які обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винним у його вчиненні, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність ризику у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, проте ні слідчим, ні прокурором не обґрунтований ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілу та свідків, більш того не було надано правову оцінку тим обставинам, що підозрюваний свою вину визнає, у скоєному розкаюється, бажає співпрацювати зі слідством, в подальшому відшкодувати завдану шкоду, що спростовує існування такого ризику.

Також, прокурором не обґрунтований ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення скільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, у скоєному розкаюється. Крім того, та обставина, що підозрюваний не має заробітку в певній мірі спростовується тими обставинами, що підозрюваний хоча й неофіційно, проте працює.

Враховуючи відсутність у клопотанні сторони обвинувачення належного обґрунтування не можливості запобігання наявним ризикам, слідчий суддя прийшов до переконання про можливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування іншого, більш м`якого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
Прокурор ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та постановленою з порушенням вимог КПК України, обґрунтовуючи свої вимоги наступним:

- слідчим суддею, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, не врахував те, що ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, офіційно не працює, не одружений, під час допиту в якості підозрюваного не зізнався у скоєному злочині та підозра обґрунтована матеріалами провадження, а у разі визнання його винним, йому може загрожувати покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

- слідчий суддя зазначив, що у клопотанні слідчого ризики знайшли своє підтвердження, та в порушення ч. 1 ст. 194 КПК України відмовив в задоволенні клопотання слідчого.

Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, натомість підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили у ній відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, підозрюваного та захисника перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, на момент застосування такого запобіжного заходу в повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 186 КК України, на даному етапі досудового розслідування, є обґрунтованою та не заперечується учасниками кримінального провадження.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив в ухвалі, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п.п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілого та свідків є необґрунтованими, оскільки ні на момент застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, ні протягом дії запобіжного заходу не встановлено таких обставин та прокурором не надано жодних відомостей, які б вказували на наявність такого ризику за момент дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний самостійно не повідомив правоохоронні органи про скоєний ним злочин, суперечить матеріалам провадження, оскільки підозрюваного застали майже одразу після вчинення злочину, що вже виключає факту самостійного зізнання, при цьому під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 зізнався у вчиненому злочині, розкаявся та повідомив про сприяння органам досудового розслідування у швидкому проведенні досудового розслідування, що знайшло своє відображення в ухвалі слідчого судді.

Колегія суддів також погоджується з мотивами слідчого судді, що прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте прокурором на момент розгляду клопотання слідчого, не доведено обставин, які б свідчили про неможливість запобігання цьому ризику застосувавши до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді з приводу того, що прокурором не доведений ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, а відсутність офіційного заробітку не спростовує наявність такого взагалі, оскільки в суді апеляційної інстанції він зазначив, що неофіційно працює у квітковому магазині, окрім того надав суду апеляційної інстанції характеристику, видану Гвоздавською сільрадою Любашівського району Одеської області, відповідно до якої, за час проживання на території сільської ради скарг на нього від жителів села не надходило.

Доводи прокурора про те, що слідчим суддею порушено вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, оскільки слідчим суддею взяті до уваги всі обставини, передбачені цією нормою, в тому числі і обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Більш того, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею в тому числі перевірені обставини мешкання підозрюваного ОСОБА_7 під час отримання пояснень від рідного брата ОСОБА_10 , який не заперечує проти проживання ОСОБА_7 разом з ним та надав слідчому судді документи, які підтверджують право проживання за зазначеною в ухвалі адресою.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а доводи прокурора з даного приводу не знайшли свого підтвердження.

Більш того, враховуючи відсутність на момент апеляційного розгляду скарги даних щодо порушення ОСОБА_7 умов домашнього арешту, вказані обставини свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а прибуття останнього до суду апеляційної інстанції для розгляду скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршене його процесуального становища, свідчить про те, що ОСОБА_7 виконує в повній мірі обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 12.07.2019 р.

Тобто, доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком до 11.09.2019 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4