Провадження № 1-кп/686/361/19
27 серпня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому кримінальне провадження № 1-кп/686/361/19 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України,
03.10.2017 року близько 10 год. 03 хв. ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту зі своїм сином ОСОБА_8 пішов до літньої кухні, де зі столу взяв кухонний ніж та повернувся до ОСОБА_8 та знаходячись в притул до останнього, позаду нього, в той час коли ОСОБА_8 сидів на землі, тримаючи у правій руці вказаний кухонний ніж, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс з верху вниз ОСОБА_8 один удар вказаним кухонним ножем в область життєво-важливого органу правої легені. Після того, як потерпілий пройшов до літньої кухні та сів на стілець, знаходячись навпроти ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці вказаний вище кухонний ніж умисно, протиправно наніс два удари вказаним ножем в область життєво важливого органу правої легені. Внаслідок чого ОСОБА_10 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді 3-х колотих проникаючих сліпих поранень правої половини грудної клітки з переломом 4-го ребра справа по бічній поверхні правої половини грудної клітки, гематомою м`яких тканин на рівні 4-5-го ребра справа, гематомою м`яких тканин на рівні 4-5-го ребер справа, пошкодженням тканини правої легені в 3-х місцях (3-й і 9-й сегменти легені), кровотечею в плевральну порожнину з накопиченням в ній крові (близько 600 мл.) та розвитком травматичного шоку легкого ступеню, що за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Вказаними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, визнав лише в частині нанесення тілесних ушкоджень та зазначив, що наміру вбивати батька не мав, а тому його дії неправильно розцінено органом досудового розслідування як замах на умисне вбивство ОСОБА_8 . Зазначає, що якби мав наміри вбити потерпілого, то не надавав би йому медичну допомогу та не перебував би з ним протягом тривалого часу після нанесення ножових поранень. Нічого не завадило б йому довести свій злочинний намір, направлений на вбивство, якщо би він у нього був. З потерпілим ОСОБА_8 примирились.
Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив покази обвинуваченого та показав, що 03.10.2017, близько 10 год. 00 хв., на території господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , у нього виник конфлікт із його сином ОСОБА_10 так як він примушував свого сина йти на роботу. Під час конфлікту ОСОБА_10 ножем наніс йому три удари. Вважає, що ОСОБА_10 не намагався його вбити, так як якби такий умисел у обвинуваченого був, то він мав достатньо часу та можливостей вчинити вбивство. ОСОБА_10 відмовився від подальших насильницьких дій із власної волі. Перед вказаною подією він із сином випив близько 0,5 л грілки на двох. Претензій до обвинуваченого немає так як вони примирились.
Допитані судом свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили, що працюють медичними працівниками Малиницької амбулаторії та приїхавши на виклик, побачили у літній кухні ОСОБА_8 із колото-різаною раною по задній поверхні грудної клітки та колото-різаною раною по передній поверхні грудної клітки, а також, перебуваючого в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 , який допомагав виносити потерпілого.
Свідок ОСОБА_14 показав, що близько 10 год. 00 хв. 03.10.2017 він прийшов до свого знайомого ОСОБА_8 та побачив останнього сидячим на табуретці в кухні, одяг якого був у крові, а також, перебуваючого в стані алкогольного сп`яніння, його сина ОСОБА_10 , який стояв над ним і обливав батька одеколоном та повідомив, що спричинив своєму батькові ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Також свідок ОСОБА_14 вказав, що він викликав швидку медичну допомогу.
Під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , що зафіксовано у протоколі цієї слідчої дії від 03.10.2017 року, об`єктом якого є господарство по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено ніж на який вказав ОСОБА_10 , як на знаряддя вчинення злочину, а також покривало та рушник, два змиви з речовиною, схожою на кров.
Речовим доказом, яким визнано вилучений ніж, який поміщено до паперового конверту, покривало та рушник, із плямою речовини бурого кольору, що ззовні схожа на кров, з яких виготовлено змиви, які поміщено до паперових конвертів. Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заявив, що саме цим ножом він наносив удари ОСОБА_8 , про що підтвердив і потерпілий ОСОБА_10 про нанесення йому тілесних ушкоджень вказаним ножем.
Кров ОСОБА_10 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0, що підтверджується висновками експерта № 417, 421.
Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою, що підтверджується висновками експерта № 417, 422.
На куртці чоловічій з балонової тканини чорного кольору (об`єкти № 1-12), куртці чоловічій двобічної з капюшоном (об`єкти № 13-16) та штанах спортивних (об`єкти № 17-21), вилучених в ході особистого обшуку ОСОБА_10 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої в об`єктах № 1-13, 19-21 знайдена антиген А, а в об`єктах № 14-18 знайдені антигени А і В. Отже, в об`єктах № 1-13, 19-21 кров може належати потерпілому ОСОБА_8 , а в об`єктах № 14-18 кров може належати ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта № 417.
При судово цитологічному досліджені піднігтьовому вмісту ОСОБА_10 епітеліальних клітин з ядрами не знайдено, а виявлено кров людини, яка може належати підозрюваному ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта № 192.
На двох марлевих тампонах зі змивами з правої та лівої кисті рук ОСОБА_10 (об`єкти № 1,2) знайдена кров людини, яка може належати ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта № 409.
При судово цитологічному дослідженні ножа, слідів поту не виявлено, а знайдено сліди крові людини, яка може належити ОСОБА_10 , що підтверджується висновком експерта №187.
На відрізку покривала (об`єкти № 1-6) та рушнику (об`єкти № 7-9), вилучених з місця події, знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується висновком експерта № 410.
На марлевому тампоні з речовиною, вилученою при проведенні огляду місця події (об`єкт №1), знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується висновком експерта № 407.
На марлевому тампоні з речовиною, вилученою при проведенні огляду місця події (об`єкт №1), знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 , що підтверджується висновком експерта № 408.
Речовим доказом, яким визнано чоловічу футболку та чоловічу кофту, добровільно видані потерпілому ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 97-мк, на лицевій поверхні різних складових частин, отриманих для проведення судової медико криміналістичної експертизи по кримінальному провадженню і досліджуваних під №№1,2, трикотажного светра та сорочки потерпілого ОСОБА_8 , 1962 р.н. виявлено наступні пошкодження: досліджуваний під №1 чоловічий трикотажний светр три окремі, умовно позначенні №№1-3, проникаюче наскрізні колото різані пошкодження ниток петель трикотажу, з яких: позначене №1 пошкодження знаходиться у верхній третині правої половини попереду, позначене № 2 пошкодження в центрі середньої третини попереду, позначене № 3 пошкодження в нижній третині правої половини даного светра; досліджуваний під №2 чоловіча сорочка три окремі, умовно позначені №№1-3,проникаюче наскрізні колото різані пошкодження ниток основи і утка тканини, з яких: позначене № 1 пошкодження знаходиться у верхній третині правої полички, позначене № 2 пошкодження в середній третині правої полички, а позначене № 3 пошкодження в середній третині правої половини спинки цієї сорочки. Результати роздільного та порівняльного дослідження шести, перерахованих вище під умовними №№1-3, наскрізних колото різаних пошкоджень як трикотажу светра, так і тканини сорочки потерпілого ОСОБА_8 вказують на те, що усі ці пошкодження могли утворитись в невідомій послідовності від трьох окремих одноразових дій твердого плоского клинкового знаряддя по типу ножа із однобічно-гострим клинком, що має тупий «обушок» з одним, скоріш за все, більш краще вираженим ребром, гострий кінець (вістря) та одне лезо з гострою ріжучою крайкою. Порівняльним дослідженням встановлено, що групові ознаки однобічно-гострого клинкового знаряддя по типу ножа, установлені в шести зазначених наскрізних колото-різаних пошкодженнях трикотажу светра і тканини сорочки є подібні до групових ознак однобічно-гострого клинка, наданого для експертизи, кустарно-виготовленого господарського ножа.
Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 10 жовтня 2017 року та фото таблиць до них, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вказали на саджанець рослини груші, розташований на території господарства, що по АДРЕСА_1 , під яким було виявлено кухонний ніж, на який вказав ОСОБА_10 під час проведення огляду місця події 03.10.2017 року.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2017 року та фото таблиць до нього, свідок ОСОБА_17 вказує на положення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 одне відносно другого та показала механізм нанесення ОСОБА_10 удару ножем по правій стороні плеча ОСОБА_8 .
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10.10.2017 року та фото таблиць до нього за участю свідка ОСОБА_14 , останній вказав на стілець літньої кухні, розташованої по АДРЕСА_1 , на якому сидів ОСОБА_8 , положення тіла останнього, його місце знаходження в момент виявлення, а також вказав на місце де проводився огляд потерпілого ОСОБА_8 .
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2017 року та фото таблиць до нього, обвинувачений ОСОБА_10 детально продемонстрував спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а також вказав на місцезнаходження ножа.
Відповідно до протоколу особистого обшуку ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України, у останнього вилучено чоловічу балонову куртку чорного кольору, із нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, що ззовні схожа на кров, спортивні штани чорного кольору. Протоколом відібрання біологічних зразків підозрюваного ОСОБА_10 , а саме змивів з рук та зрізів з нігтьових пластин, на яких наявне нашарування речовини бурого кольору, що ззовні схожої на кров, а також зразків крові.
Згідно висновку експерта № 1310 від 20.11.2017 року у ОСОБА_8 станом на 03-19.10.2017 р. (відомий період часу, протягом якого він перебував під спостереженням лікарів спеціалістів) виявлено тілесні ушкодження у вигляді 3-х колотих проникаючих сліпих поранень правої половини грудної клітки з переломом 4-го ребра справа по бічній поверхні правої половини грудної клітки, гематомою м`яких тканин на рівні 4-5-го ребер справа, гематомою м`яких тканин на рівні 4-5-го ребер справа, пошкодженням тканини правої легені в 3-х місцях (3-й і 9-й сегменти легені), кровотечею в плевральну порожнину з накопиченням в ній крові (близько 600 мл.) та розвитком травматичного шоку легкого ступеню, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Про те, що обвинувачений ОСОБА_10 на момент вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, крім його показань також підтверджується і довідкою лікаря нарколога від 03 жовтня 2019 року.
Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 604, ОСОБА_10 на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь яким психічним захворюванням не страждав та в хворобливому стані не знаходився, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Питання щодо осудності не входить в компетенцію судово психіатричних експертів. Психічно хворим не являється. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Оцінюючи такі висновки лікарів-судово-психіатричних експертів, суд знаходить їх науково аргументованими та достатньо обґрунтованими, а тому враховуючи і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, погоджується з такими висновками і визнає ОСОБА_10 - осудним та відповідальним за фактично скоєне.
Як слідує зі змісту обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення, в основі обгрунтування правової кваліфікації протиправних дій ОСОБА_10 як закінченого замаху на умисне вбивство, орган досудового розслідування і прокурор послались на те, що обвинувачений «усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та їх суспільно небезпечні наслідки, з метою позбавлення життя потерпілого наніс з верху вниз ОСОБА_8 один удар кухонним ножем в область життєво-важливого органу правої легені, після того, як потерпілий пройшов до літньої кухні та сів на стілець, умисно, протиправно наніс два удари вказаним ножем в область життєво важливого органу правої легені, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.
При цьому ОСОБА_10 виконав усі дії, спрямоване на умисне вбивство ОСОБА_8 , які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, однак останнього було доставлено до реанімаційного відділення Хмельницької обласної лікарні, де надано кваліфіковану медичну допомогу, тому злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_10 .
З наведеного, на думку суду слідує, що врахувавши характер знаряддя злочину, як придатне для спричинення смертельного тілесного ушкодження, локалізацію тілесного ушкодження в життєво важливий орган - права легеня, орган досудового розслідування не врахував інших вищезазначених обставин конкретної справи, які мають значення для визначення спрямованості умислу обвинуваченого. Зокрема, показань обвинуваченого про небажання вбивати потерпілого, поведінки ОСОБА_10 після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки мав необмежену можливість наносити удари ножем чи іншим предметом ОСОБА_8 та перебував із останнім протягом тривалого часу після нанесення першого удару ножем, відсутність будь-яких інших доказів, які б безпосередньо вказували на наміри обвинуваченого вчинити вбивство потерпілого. Відтак, спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, на переконання суду, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтувалось в тому числі на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, в тому числі показів свідків, обвинуваченого та самого потерпілого, які суд визнає не спростованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України , належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Згідно з ч. 2 ст. 15 КК України замахом на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку з наведеним суд перекваліфіковує дії обвинуваченого ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_10 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерілому.
Разом з тим суд враховує, що такий злочин ОСОБА_10 вчинив будучи не судимим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вибачення та примирення з потерпілим та клопотання останнього не позбавляти обвинуваченого волі.
За таких обставин, а саме наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинений злочин.
Разом з тим, приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку, що виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Початок строку відбуття покарання слід рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили, зарахувавши у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 03.10.2017 року (з моменту затримання) до дня набрання вироком законної сили із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.
Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
До набрання вироком законної силу запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.10.2017 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2017 року на тимчасово вилучене майно, вилучене 03.10.2017 року в ході особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_10 , а саме чоловічу куртку та чоловічі штани, із наявними на них плямами речовини бурого кольору, що ззовні схожі на кров, та ніж, який було виявлено та вилучено 03.10.2017 року, за місцем проживання ОСОБА_10 , в ході проведення огляду території господарства, що за адресою АДРЕСА_1 , скасувати.
Речові докази по справі:
- вилучений ніж, який поміщено до паперового конверту, дві плями речовини бурого кольору, ззовні схожа на кров, з яких виготовлено змиви, які поміщено до паперових конвертів; відібрані змиви з рук та зрізи з нігтьових пластин, які поміщено до окремих паперових конвертів та передані на зберігання до камери схову Хмельницького РВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, знищити;
- чоловічу футболку та чоловічу кофту, які під розписку передані на зберігання ОСОБА_8 , - залишити останньому за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурорам, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3