Дата документу 09.10.2019 Справа № 336/1252/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/1252/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1446/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула 9 жовтня 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина Украъни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

9 січня 2019 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку № 26 по пров. Оріхівському у м. Запоріжжя, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_9 та ухопив останню однією рукою за шию, а іншою рукою вхопив за капюшон куртки, після чого повалив потерпілу на землю, застосувавши таким чином насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, після чого відкрито викрав з лівого карману куртки ОСОБА_9 мобільний телефон Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору вартістю 1940 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1940 гривень.
В подальшому мобільний телефон ОСОБА_8 продав ОСОБА_10 за 300 гривень, розпорядившись грошовими коштами на власні потреби.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2019 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.07.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
В строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення та ухвалено рахувати строк відбування покарання з 01 лютого 2019 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не враховано характеризуючи дані відносно обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я, оскільки останній хворіє на ВІЛ та стан його здоров`я постійно погіршується.

Вважає, що є підстави для призначення покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання, та постановити новий, яким призначити покарання ОСОБА_8 урахуванням ст. 69 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він розкаявся у скоєному, має захворювання на ВІЛ, потерпілій відшкодована шкода. Просить вирок скасувати та ухвалити справедливе рішення.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги, пославшись на їх обґрунтованість, просив задовольнити апеляційні скарги.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам поданих апеляційних скарг сторони захисту, просив вирок суду залишити без змін.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження медичної довідки про стан здоров`я ОСОБА_8 та характеристику на ув`язненого ОСОБА_8 , проти чого не заперечував прокурор, задоволено.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі та представленими сторонами доказами, які у повному обсязі досліджувалися у суді першої інстанції.

Зазначені висновки місцевого суду не оспорюються сторонами кримінального провадження, а тому відповідно ч.1 ст. 404 КК України, не є предметом апеляційного розгляду. Відтак суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційних скарг сторони захисту.

Стосовно вимог апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання та застосування положень ст. 69 КК України судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд першої інстанції також взяв до уваги особистість обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння різноманітних злочинів та з 2007 року майже постійно відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не працює, не має підтверджених джерел доходу, не одружений.

При цьому, відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав визнання вини, а обставину, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину з підстав відсутності кваліфікуючої ознаки повторність.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням інкримінованого злочину в період умовно-дострокового звільнення, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 давали суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Посилання захисника про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, про що вказує в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , поряд із встановленими лише однієї пом`якшуючої обставини покарання та з урахуванням даних про особу обвинуваченого судова колегія знаходить необґрунтованою.

Обставини, на які посилається сторона захисту, як на підстави для пом`якшення розміру покарання, то судом першої інстанції була їм надана обґрунтована оцінка.

Доводи захисника про наявність позитивної характеристики відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за місцем проживання не знайшли свого підтвердження, оскільки документально не підтверджено, а надана при апеляційному розгляді характеристика на ув`язненого ОСОБА_8 з ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» навпаки містить негативні відомості відносно обвинуваченого, а саме щодо притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання, за що на останнього було накладено стягнення.

Стосовно обставини щодо стану здоров`я обвинуваченого, про що йдеться в апеляційних скаргах сторони захисту, то на переконання колегії суддів, наведене обставина не є достатньо переконливою обставиною для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та можливість пом`якшити призначене покарання або призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою наведеною нормою.

Аргументи захисника щодо постійного погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 є неспроможними та такими, що спростовуються відомостями наданої захисником медичної довідки, за змістом якої ОСОБА_8 отримує відповідну терапію, погіршення стану здоров`я немає.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів сторони захисту як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Суд апеляційної інстанції переглянув вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.404 КПК України, тобто в межах доводів апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2019 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4