Справа №705/4617/19
1-в/705/836/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 про звільнення майна з під арешту -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій просить звільнити з під арешту, що був накладений за постановою ст. слідчого прокуратури м. Умань у кримінальній справі №, транспортні засоби ВАЗ 21053 №дв3880640 та причіп ММЗ 81021 № шасі НОМЕР_1 червоного кольору 1989 року випуску, що належить йому на праві власності.

В заяві зазначено, що він являється власником рухомого майна, а саме транспортних засобів ВАЗ 21053 №дв3880640 та причіпу ММЗ 81021 № шасі НОМЕР_1 , 1989 року випуску. Постановою старшого слідчого прокуратури м. Умані ОСОБА_4 від 28.11.2006 в межах розгляду кримінальної справи № року було накладено арешт на належні йому транспортні засоби ВАЗ 21053 №дв3880640, ИЖ №дв.5249 ММЗ 81021. Кримінальна справа № була закрита за постановою ст. слідчого прокуратури м. Умані ОСОБА_4 від 13.07.2007 року за недоведеністю його вини. Проте, при винесенні постанови ст. слідчим прокуратури м. Умань не вирішено питання щодо звільнення майна з під арешту. Маючи на меті продати належні йому транспортні засоби, він звернувся до суду з даною заявою.

ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явився, попередньо надіславши заяву в якій просить розгляд заяви проводити за його відсутністю, свої вимоги повністю підтримує.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши заяву, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даної заяви, виходячи з наступного.

З матеріалів заяви вбачається, що постановою ст. слідчого прокуратури м. Умані від 28.11.2006 в межах розгляду кримінальної справи № року було накладено арешт на належні ОСОБА_3 транспортні засоби ВАЗ 21053 №дв3880640, ИЖ №дв.5249 ММЗ 81021. .

13.07.2007 вказана кримінальна справа була закрита за недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Отже, арешт на майно було накладено під час дії КПК України 1960 року, і кримінальну справу, в межах якої на майно було накладено арешт, закрито на стадії досудового слідства, і до суду для розгляду по суті справу скеровано не було.

Закриття кримінального провадження (справи) є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 174 (нині чинного) КПК України, як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді, судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

За правилами КПК України, слідчий суддя, суддя наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України або під час судового провадження.

Вирішення даного питання за межами кримінального провадження, в тому числі у кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, КПК України не передбачає. Так, само чинний КПК України, не передбачає застосування суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.

Позиція Верховного Суду щодо подібних ситуацій регламентує, що будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном, у зв`язку з чим вправі звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту.
Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

З огляду на викладене, а також враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у Постанові від 15.05.2019 справа № 372/2904/17-ц, дане питання підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а тому у зв`язку з цим у задоволенні заяви ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.174, 372, п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК(в ред. 2012 року), ст.126 КПК (в ред. 1960 року), суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про звільнення майна з під арешту.

Ухвала бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1