Справа №766/2459/18
н/п 1-кп/766/1491/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , в судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР 29.11.2017 року №0006625 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 25.01.2019 року.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

Обвинувачений не став висловлювати думку по цьому приводу, а його захисник заперечила щодо продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як судове провадження триває, відкладалось з об`єктивних причин, є необхідність в продовженні дослідженні доказів по справі, в той же час, ризики, які стали підставою для взяття під варту, на даний час не зменшилися, зокрема, існують ризики того, що у випадку звільнення обвинуваченого з під варти він може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що він раніше неодноразово засуджений, відбував покарання у виді позбавлення волі та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, крім того офіційно не працював та не має законних джерел для існування, а його соціальні зв`язки за місцем проживання не є настільки міцними та значними, що з врахуванням тяжкості обвинувачення могли б впевнено гарантувати його належну процесуальну поведінку.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом.

Керуючись ст.ст.183,199,331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до 22 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1