233 № 233/360/16-к
У Х В А Л А
07 жовтня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зобов`язання сторони обвинувачення надати докази та закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 23.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст. 189, ч.1 ст. 410, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ст. 198 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043 від 23.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 189, ч.1 ст. 410, ч.1ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ст. 198 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою про зобов`язання сторони обвинувачення надати достатні і належні докази того, що він дійсно в період з 27 серпня 2014 року по 01 листопада 2014 року знаходився на блокпосту № НОМЕР_1 , який знаходився в м. Торецьку Донецької області та виконував військові обов`язки добровольця, або про закриття кримінального провадження стосовно нього, оскільки Міністерство оборони не підтверджує такого факту його присутності у зазначений період часу та виконання ним військових обов`язків.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання обвинуваченого та закриття кримінального провадження, оскільки останньому не інкримінується вчинення військових злочинів. Всі докази вказують на те, що ОСОБА_9 причетний до злочинів, які йому інкримінуються, з огляду на що просив відмовити в задоволенні клопотання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку прокурора, заперечував проти клопотання обвинуваченого, оскільки останньому не інкримінується вчинення військових злочинів.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 . Вважає, що в силу такого неоднозначного трактування статусу обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно ретельно дослідити вказані обставини та докази, однак вважає, що на даній стадії кримінального провадження є підстави для закриття кримінального провадження з цих підстав.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав заяву обвинуваченого ОСОБА_9 .
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який закріплений у ст. 22 КПК України, суд не наділений повноваженнями покладення обов`язку на жодну із сторін кримінального провадження надавати суду ті чи інші докази.
Натомість, відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює наданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного судового рішення.
З огляду на вищевикладене, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 в частині зобов`язання сторони обвинувачення надати достатні і належні докази того, що він дійсно в період з 27 серпня 2014 року по 01 листопада 2014 року знаходився на блокпосту № НОМЕР_1 , який знаходився в м. Торецьку Донецької області та виконував військові обов`язки не підлягає задоволенню, як таке що не відповідає вимогам Закону.
Частина 2 ст. 284 КПК України містить вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження судом.
Обвинувачений ОСОБА_9 , звертаючись з вказаною заявою не навів жодної підстави, передбаченої ч.2 ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження. Доводи обвинуваченого фактично зводяться до незгоди останнього з діями Міністерства оборони України, що виходить за межі даного кримінального провадження.
Суд зазначає, що наявність інших підстав для закриття кримінального провадження має бути доведена під час судового розгляду, за результатами якого може бути постановлено виправдувальний вирок.
Відповідно до ст.368 КПК України суд лише після безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду і лише в нарадчій кімнаті, ухвалюючи вирок, вирішує питання між іншим питання чи мала місце подія діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен останній у його вчиненні.
Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судом не досліджені письмові докази в повному обсязі не допитані свідки сторони обвинувачення і сторони захисту, не допитані самі обвинувачені, з огляду на що, клопотання обвинуваченого є передчасним і на даній стадії судового провадження задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.352 КПК України, суд ,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: