Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2779/19
У Х В А Л А
03.12.2019 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Виноградів клопотання про застосування заходів медичного характеру по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000578 від 14.06.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, за ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2019 року, близько 02 години 10 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 та який на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_7 , переліз через паркан вказаного дворогосподарства і увійшов на територію подвір`я даного дворогосподарства, де усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, скориставшись відсутності власника та сторонніх осіб, з метою вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав не зачинений на замок велосипед марки «Optima Florida», біло-чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта від 12.07.2019 становить 2846,00 (дві тисячі вісімсот сорок шість) гривень.

Після чого, ОСОБА_6 втік з викраденим велосипедом з території дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , через вхідну калітку, яку відчинив ключем, що знаходився в отворі замка з внутрішнього боку калітки.

Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 , матеріальних збитків на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що 14.06.2019 року повертався пішки з м.Виноградова додому в с.Дротинці і втомився. Проходячи повз будинок він у дворі побачив велосипед, який вирішив взятии покататися. Наразі велосипед повернуто. Про вчинене жаліє.

Вина ОСОБА_6 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- рапортом чергового Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 14.06.2019 р. (а.м. 8);

- заявою ОСОБА_7 про викрадення велосипеду від 14.06.2019 р. (а.м.9);

- протоколом огляду місця події від 14.06.2019 р., згідно якого проведено огляд дворогосподарства в АДРЕСА_2 (а.м.12-14);

- заявою ОСОБА_6 про добровільну видачу велосипеда від 14.06.2019 р. (а.м. 16);

- протоколом огляду предмета від 10.07.2019 р. з фототаблицею, безпосереднім предметом якого був велосипед марки «Optima Florida», біло-чорного кольору (а.м.18-20);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 11.07.2019 р. з фото таблицею, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала власний велосипед (а.м. 26-29);

- висновком експерта від 12.07.2019 р. згідно якого вартість велосипеда з урахуванням зносу становить 2846 грн. (а.м.36,37);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2019 р. під час якого ОСОБА_6 розказав та показав обставини вчинення крадіжки (а.м.61-66).

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Захисник в судовому засіданні клопотання про застосування заходів медичного характеру підтримав, так як ОСОБА_6 потребує лікування.

Законний представник щодо клопотання не заперечила.

Заслухавши ОСОБА_6 , дослідивши наведені докази, суд прийшов до висновку, що вчинене ОСОБА_6 діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ст.ст. 3, 28 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність,недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «G.v.France», п. 39 «Halilovic v.Bosnia and Herzegovina» п.18 почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно проведеної судово-психіатричної експертиза №97 від 08.08.2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдальної шизофренії з безперервним перебігом. За своїм психічним станом ОСОБА_6 на момент скоєння інкримінованого йому діяння не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме примусового лікування із звичайним наглядом. Ознак алкогольної залежності не виявляє (а.м. 79-83).

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Враховуючи, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом і характером вчиненого ним кримінального правопорушення потребує застосування примусових заходів медичного характеру в примусовому порядку, оскільки вчинив суспільно небезпечне діяння передбачене ч.2 ст.185 КК України у стані неосудності, а відтак до нього згідно вимог ст. ст.512, 513 КПК України та ст.93, 94 КК України слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст. 369, 371-372, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У зв`язку з вчиненням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у стані неосудності діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена згідно із ст. 395 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1