Ухвала Іменем України
24 червня 2019 року

м. Київ
справа № 758/3563/16-к

провадження № 51-3020 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов?язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково. Постановлено стягнути на його користь з ОСОБА_4 5 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та 120 362 грн. 39 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_4 та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу у звя?зку із закінченням строків давності. Вирок Подільского районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України скасовано, кримінальне провадження закрито.
Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_4 у зв?язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у тому, що апеляційним судом при постановленні зазначеної ухвали не вирішено питання пред?явленого у кримінальному провадженні цивільного позову.
Перевіривши касаційну скаргу та копії доданих до неї судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на таких підставах.
Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_4 та юридична кваліфікація його дій, а також правильність звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на нереабілітуючих підставах, потерпілий має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
На тому, що у випадку закриття кримінального провадження на встановлених кримінальним процесуальним законом підставах потерпілий (цивільний позивач) не позбавлений права пред?явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства, наголошено також і в мотивувальній частині ухвали Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_4 . Той факт, що в резолютивній частині цієї ухвали не зазначено про залишення цивільного позову без розгляду, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
Відповідні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к та від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, а також від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к.
Таким чином, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року стосовно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3