н/п 1-кп/490/844/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 27 червня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000267 від 21.05.2019 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопавлівка, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 у невстановлений час, за невстановлених обставин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав у невстановленому місці та у невстановленої особи вибухову речовину порох, у трьох металевих банках, та в подальшому зберігав вищевказані предмети за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

12.06.2019 під час санкціонованого обшуку території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , в приміщенні будинку у кімнаті котельної в дерев`яній шафи, прикріпленої до стіни, виявлено та вилучено 3 (три) металеві банки, зачинені кришками, всередині кожної з яких знаходилася речовина схожа на порох, які в послідуючому поміщено до спеціального експертного пакету № EXPO333228.

Речовина, вилучена 12.06.2019 в ході проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є вибуховою речовиною метальної дії одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, загальна маса якого становить 692 г.

Отже, ОСОБА_3 незаконно, всупереч вимогам Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, придбав та зберігав за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вибухову речовину без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Справа надійшла до суду із угодою про визнання винуватості, відповідно до якої сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України сторони погодили звільнити від відбування покарання підозрюваного ОСОБА_3 з іспитовим строком на 1 (один) рік. Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Згідно угоди, ОСОБА_3 повністю беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище кримінальному правопорушенні. Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки укладення даної угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Вказане кримінальне правопорушення в силу ст.12 КК України, є відповідно тяжким злочином, внаслідок якого шкоду завдано лише державним та суспільним інтересам, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено. Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення п.1 ч.1 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано, також суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення йому узгодженого покарання. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим та призначення йому узгодженого сторонами покарання. Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, яке полягає у зберіганні, придбанні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, що передбачено ч.1 ст.263 КК України, і йому має бути призначене узгоджене сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування покарання ОСОБА_3 з іспитовим строком на 1 (один) рік. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Понесені процесуальні витрати на зулучення експертів у розмірі 942,06 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 373, 374-376, 474, 475 КПК України, суд,- УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_3 з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 942,06 грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1