Справа № 201/2560/19
Провадження № 1кп/201/604/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000076 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 близько 01-00 годин ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 143 по пр. Гагаріна у м. Дніпрі на перехресті біля вищевказаного будинку побачив згорток паперу, в середині якого знаходився предмет який за зовнішніми ознаками схожий на ніж.

Після чого ОСОБА_3 знаходячись в той же час та в тому ж самому місці, діючи умисно, достовірно для себе розуміючи та усвідомлюючи, що вказаний предмет є холодною зброєю, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, своєю правою рукою підняв вищевказаний ніж з землі та поклав його під надягнуту на ньому шкіряну куртку тим самим ОСОБА_3 незаконно придбав та почав носити зазначений вище ніж при собі з метою особистого самозахисту, пересуваючись вулицями м. Дніпро.

Далі ОСОБА_3 11.01.2019 близько 03.05 годин рухаючись по пр. Гагаріна біля буд. 143 у місті Дніпро, був зупинений працівниками патрульної служби, які під час поверхневої перевірки виявили та в подальшому вилучили в присутності двох понятих у ОСОБА_3 з одягненої на ньому шкіряної куртки ніж, який є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлений саморобниим способом по типу мисливських ножів, який ОСОБА_3 носив при собі вулицями міста Дніпра без передбаченого законом дозволу з метою особистого самозахисту.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, а саме, носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті обставин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані прокурором за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря та нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено, а його каяття з огляду на спосіб його вираження в судовому засіданні не вдається щирим, а направлене виключно на пом`якшення покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді обмеження волі оскільки більш м`яке покарання не забезпечить свою виховну функцію, з огляду на особу обвинуваченого, який не працює і не має на утриманні малолітніх дітей.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік .

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ ніж - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в розмірі 1144 гривень 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1