Провадження № 11-кп/4820/285/19
Справа № 686/4578/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст.187, ч.3 ст. 185,
ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000581 від 03 лютого 2015 року за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 06 березня 2017 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копистин, Хмельницького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 08.07.2004 року Ленінським районним судом м.Вінниця за ст.185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 31.10.2007 року Ленінським районним судом м.Вінниця за ст.ст.185 ч.2, 309 ч.1. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м.Вінниця від 08.07.2004 року і призначено остаточно 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 01.02.2011 року умовно-достроково на строк 4 місяці 11 днів;

- 26.01.2012 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 05.02.2014 року Вінницьким міським судом за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано покарання Уманського міськрайонного суду від 26.01.2012 року і остаточно призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 15.08.2014 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 3 місяці 10 днів;

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.162, ч.2 ст.309 КК України на підставі яких призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6 (шість) місяців; за ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_10 призначено шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно визначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 05.02.2014 року і остаточно визначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі, як відбуте, термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового слідства з 03.11.2015 року по 05.03.2017 року, включно, загальною тривалістю 1 рік 04 місяці 02 дні, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України (за епізодами викрадення майна у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) - виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю вчинення ним таких кримінальних правопорушень.

За обвинуваченням у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_10 виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено - частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 15830 грн. 08 коп. та моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Цивільні позови потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Процесуальні витрати по справі в частині 2946 грн. 24 коп. стягнуто з засудженого ОСОБА_10 на користь держави, а в іншій частині в сумі 16097 грн. 90 коп. покладено на рахунок держави.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_10 , 03.02.2015 року, приблизно об 11 годині, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження за допомогою викрутки та ключа дверного замка проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, зі столу в кімнаті викрав планшет марки «Леново», вартістю 1000 грн. та зі скарбнички у вигляді олівця, кошти готівкою в сумі 120 грн., які належали потерпілому ОСОБА_25 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 1120 грн., після чого залишив дану квартиру.

03.02.2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи в під`їзді буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи аналогічним способом, шляхом зламу дверного замка проник в квартиру АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно, викрав ноутбук марки «HP Pavillion g-62383er», вартістю 4777 грн. та фотокамеру «Фуджі» 14 мегапікселів, вартістю 3000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_26 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 7777 грн. після чого покинув місце вчинення злочину.

19.02.2015 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_10 , шляхом зламу замка вхідних дверей, проник в квартиру АДРЕСА_5 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук марки «Аcer» вартістю 6800 грн. з сумкою до ноутбука в комплекті вартістю 350 грн., адаптер для комп`ютерної миші марки «Афотек» вартістю 130 грн. та ноутбук марки «Lenovo 20157» вартістю 7200 грн., а також кошти готівкою в сумі 400 грн., що належали потерпілому ОСОБА_27 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 14 880 грн.

02.11.2015 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , з метою вчинення крадіжки, шляхом зламу серцевини замка вхідних дверей, заздалегідь підготовленими пристроями, проник в квартиру АДРЕСА_6 , належну потерпілому ОСОБА_8 , де помітивши форменний одяг працівника правоохоронного органу відмовився від намірів вчиняти крадіжку. При цьому, намагаючись залишити квартиру, був виявлений потерпілим і з метою уникнення затримання, застосував фізичне насильство до ОСОБА_8 , здійснивши з пістолета марки «Форт 12 РМ», калібру 9 мм., призначеним для стрільби патронами не смертельної дії, спорядженим гумовими метальними снарядами, який мав при собі, три постріли в останнього, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у вигляді непроникаючого вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя з невропатією ліктьового нерва, нижньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_10 , вирвавшись від потерпілого, втік з місця події, залишивши пістолет та пристрої для зламу замків.

Також, будучи судимим за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, ОСОБА_10 , повторно, незаконно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, в невстановленому місці та за невстановлених обставин, придбав наркотичний засіб канабіс та перевіз його в м. Хмельницький.

03.11.2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, проведено огляд приміщення готельного номеру № НОМЕР_1 , що по вулиці Олімпійській, в с. Червона Зірка, Хмельницького району та огляд громадянина ОСОБА_10 , в ході якого, в кишені куртки останнього виявлено та в подальшому вилучено поліетиленовий пакетик з речовинною рослинного походження в подрібненому стані яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,0г та який ОСОБА_10 зберігав для власного вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильність кваліфікації дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, просить вирок суду скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, призначивши йому покарання: - за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна. Вважати засудженим ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 5.02.2014 року і остаточно визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна.

Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано перекваліфіковано дії обвинуваченого зі ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України. Крім того, суд перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч.2 ст.162 КК України не врахував, що вказаний злочин є закінченим з моменту незаконного проникнення у житло, а тому дії обвинуваченого повинні кваліфікуватися за ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , він просить вирок суду змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора в підтримання доводів своєї апеляційної скарги, та заперечення проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, міркування потерпілого ОСОБА_8 , пояснення обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 в підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги, та заперечення проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч.1, 2 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цих імперативних вимог закону, судом першої інстанції не було дотримано в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_10 , маючи не погашені судимості за вчинення злочинів, упродовж лютого-листопада 2015 року, на території м.Хмельницького та Хмельницького району Хмельницької області діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, вчинив ряд злочинів проти власності, а також і інших злочинів, за наступних обставин.

Так, 03.02.2015 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження за допомогою викрутки та ключа дверного замка проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, зі столу в кімнаті викрав планшет марки «Леново», вартістю 1000 грн. та з копилки у вигляді олівця, кошти готівкою в сумі 120 грн., які належали потерпілому ОСОБА_25 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 1120 грн., після чого залишив дану квартиру.

03.02.2015 року, приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи в під`їзді буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи аналогічним способом, шляхом зламу дверного замка проник в квартиру АДРЕСА_4 , звідки повторно, таємно, викрав ноутбук марки «HP Pavillion g-62383er», вартістю 4777 грн. та фотокамеру «Фуджі» 14 мегапікселів, вартістю 3000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_26 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 7777 грн. після чого покинув місце вчинення злочину.

19.02.2015 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_10 , шляхом зламу замка вхідних дверей, проник в квартиру АДРЕСА_5 , звідки повторно, таємно викрав ноутбук марки «Аcer» вартістю 6800 грн. з сумкою до ноутбука в комплекті вартістю 350 грн., адаптер для комп`ютерної миші марки «Афотек» вартістю 130 грн. та ноутбук марки «Lenovo 20157» вартістю 7200 грн., а також кошти готівкою в сумі 400 грн., що належали потерпілому ОСОБА_27 , а всього викрав майна потерпілого на загальну суму 14 880 грн.

Крім того, 02.11.2015 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, а саме вчинення крадіжки, шляхом зламу серцевини замка вхідних дверей, заздалегідь підготовленими пристроями, проник в квартиру АДРЕСА_6 , належну потерпілому ОСОБА_8 .. Перебуваючи у квартирі, обвинувачений помітив невідому особу, яка наближалася до квартири. Намагаючись залишити квартиру, був виявлений потерпілим і з метою уникнення затримання, застосував фізичне насильство до ОСОБА_8 , здійснивши з пістолета марки «Форт 12 РМ», калібру 9 мм., призначеним для стрільби патронами не смертельної дії, спорядженим гумовими метальними снарядами, який мав при собі, три постріли в останнього, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у вигляді непроникаючого вогнепального поранення верхньої третини правого передпліччя з невропатією ліктьового нерва, нижньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, ОСОБА_10 , вирвавшись від потерпілого, втік з місця події, залишивши пістолет та пристрої для зламу замків.

Також, будучи судимим за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, ОСОБА_10 , повторно, незаконно, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року, в невстановленому місці та за невстановлених обставин, придбав наркотичний засіб канабіс та перевіз його в м. Хмельницький.

03.11.2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, проведено огляд приміщення готельного номеру № НОМЕР_1 , що по вулиці Олімпійській, в с. Червона Зірка, Хмельницького району та огляд громадянина ОСОБА_10 , в ході якого, в кишені куртки останнього виявлено та в подальшому вилучено поліетиленовий пакетик з речовинною рослинного походження в подрібненому стані яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,0г та який ОСОБА_10 зберігав для власного вживання без мети збуту.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржуються, а тому згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК України, не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Водночас, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованої перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.3 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 162 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 187 КК України, розбій це н апад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій) .

Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. №10 під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Кримінально правовий аналіз складу злочину передбаченого ст. 187 КК України свідчить про те, що розбій характеризується способом вчинення злочинних дій нападом на особу, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого.

Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим, як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном.

Саме насильство щодо потерпілого у момент заволодіння майном створює розбій.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений та потерпілий ОСОБА_8 не підтвердили ту обставину, що застосування пістолета ОСОБА_10 мало місце під час намагання заволодіння майном потерпілого, а зазначили що застосування зброї мало місце під час намагання втекти обвинуваченого з квартири будучи викритим у злочинні, тобто на думку колегії суддів, ОСОБА_10 проникнувши в квартиру ОСОБА_8 та вчинивши незакінчений замах на крадіжку, був викритим на місці злочину, почав тікати без майна, застосував небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого насильство з метою уникнути затримання. У цьому випадку ОСОБА_10 не повинен нести відповідальність за розбій, а лише за незакінчений замах на крадіжку, тобто за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Посилання суду першої інстанції на те що, проникнувши у квартиру ОСОБА_8 та перебуваючи в ній, обвинувачений побачивши форменний одяг працівника правоохоронних органів, відмовився від намірів вчиняти крадіжку, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, не відповідає фактичним обставинам справи.

Добровільна відмова при незакінченому злочинні ст. 17 КК України передбачає наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, а саме остаточне припинення особою готування до злочину або замаху на злочин, відмова від злочину з волі самої особи; наявність у особи усвідомлення можливості довести злочин до кінця.

Обвинувачений проникнувши у квартиру потерпілого з метою крадіжки майна і добровільно відмовившись від її вчинення міг і повинен був її залишити, однак цього не зробив. Будучи викритим потерпілим у намаганні вчинити злочин, ОСОБА_10 усвідомлював неможливість довести розпочату крадіжку до кінця, з причин, які не залежали від його волі застосувавши наявний у нього пістолет, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, втік з місця злочину.

За таких обставин дії обвинуваченого не можуть бути визнані добровільною відмовою при незакінченому злочині.

Відповідно до ч.1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Оскільки потерпілий ОСОБА_8 не звертався із заявою щодо кримінального правопорушення за ст. 125 КК України до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування кримінального провадження, в цій частині не може бути розпочате і судом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо зміни розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілого ОСОБА_8 , не можуть бути прийнятими до уваги. Погоджуючись з таким розміром шкоди, колегія суддів враховує, що потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження, тривалість моральних страждань потерпілого, який відчував фізичний біль та страждання, переніс хвилювання, вимушений був лікуватись, нести додаткові витрати на придбання ліків, час, необхідний для відновлення здоров`я потерпілого, виходячи з засад розумності та справедливості, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди в 15000 грн. З такими висновками погоджується колегія суддів та не знаходить підстав для зміни розміру визначеної судом моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведені обставини апеляційна інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Водночас апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції частковому скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.1 ст. 420 КПК України, с уд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд апеляційної інстанції враховує загальні засади передбаченні ст. 65 КК України, а саме ступень тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Злочини, обвинувачений вчинив через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його відверте небажання ставати на шлях виправлення, а тому, на переконання суду, він підлягає покаранню у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Крім того, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року зі змінами ухвали колегії суддів Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2019 року, ОСОБА_10 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі за злочини вчиненні до постановлення вироку Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 06.03.2017 року.

В апеляційній скарзі прокурора ставилося питання про застосування ч.1 ст.70 КК України, а саме призначення покарання за сукупності вчинених злочинів.

Колегія суддів, вважає за можливе застосування і ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів за вироком Вінницького міського суду від 31.10.2018 року.

Вироком Вінницького міського суду від 5.02.2014 року був визнаний винним та засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України йому до покарання за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06 березня 2017 року стосовно ОСОБА_10 частково скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

За ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки 6 (шість) місяців.

За ч.2 ст.309 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_10 призначити шляхом часткового складання призначених покарань і остаточно визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року і остаточно визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду від 05.02.2014 року і остаточно визначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі, як відбуте, термін його попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду з 03.11.2015 року по 05.03.2017 року, з 06.03.2017 року по 15.06.2017 року та з 19.02.2019 року по 29.07.2019 року, тобто по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: