Справа № 161/8265/18
Провадження № 1-кп/161/388/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000885, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 30.05.2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, судимого:

28.10.1987 року Луцьким міським судом Волинської області за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 29.04.1989 року по відбуттю строку покарання;

25.11.1991 року Луцьким міським судом Волинської області за ст.ст. 102, 81 ч.3, 89 ч.1, 140 ч. 2, 140 ч.3, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 18.06.1994 року по відбуттю строку покарання;

28.12.1994 року Луцьким міським судом Волинської області за ст.140 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27.01.1995 р. вирок суду змінено, вважати засудженим за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 16.03.1999 року по відбуттю строку покарання;

26.08.1999 року Луцьким міським судом Волинської області за ст.141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого 28.04.2001 року по відбуттю строку покарання;

6.02.2003 року Луцьким міським судом Волинської області за ст.ст.196-1 ч.2, 222 ч.1, 185 ч.3, 190 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 29.12.2005 року по відбуттю строку покарання;

9.08.2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 14.04.2010 року по відбуттю строку покарання;

03.02.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. ст.185 ч.2, 186 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі (дані про звільнення відсутні);

27.09.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова за ст.309 ч.1, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого 25.09.2015 року по відбуттю строку покарання;

17.05.2016 Галицьким міськрайонним судом м.Львова за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого 13.02.2018 року на підставі ухвали Балаклійського районного суду Харківської області умовно-достроково, не відбутий строк - 1 рік 2 місяці 29 днів.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ст.115 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 07.03.2018 року близько 18.15 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись під шляхопроводом поблизу будинку №26 по пр. Перемоги м.Луцька, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, під час словесного конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар кухонним ножем в шию, спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на передньо-боковій поверхні шиї з пошкодженням внутрішньої та зовнішньої яремної вени з кровотечою, яке, згідно висновку судово-медичної експертизи №248 від 22.03.2018 року, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Однак не довів злочинного умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки своєчасно надана потерпілому ОСОБА_6 кваліфікована медична допомога запобігла настанню його смерті.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, спрямованими на протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив спочатку про повне визнання вини, а згодом - визнав частково, в подальшому взагалі заперечив, цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнав повністю. Суду дав показання, що 07 березня 2018 року під шляхопроводом по пр.Перемоги у нього з ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого він захищався, оскільки нападником був саме потерпілий. При цьому висував різні версії щодо походження ножа: І - що він, з метою самозахисту, вийняв ножа з свого носка; ІІ - а також, що він забрав ніж саме у потерпілого, який ним розмахував; в подальшому - поставив ніж перед своїми грудьми (доверху гострим кінцем), потерпілий підійшов впритул до нього, а коли він ( ОСОБА_9 ) його відштовхнув, то побачив, що той тримається за горло і з нього тече кров. Вони викликали швидку та поліцію, він залишався на місці події до приїзду працівників поліції. Наміру застосовувати ножа до потерпілого або ж спричиняти йому тілесні ушкодження не мав. Ніж взяв з собою, оскільки відчував загрозу своєму життю через його співпрацю з поліцією.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.05.2018 року (проведеного за участю понятих, захисника) ОСОБА_8 розповів про обставини вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення (вказав на місце), описав механізм нанесення тілесних ушкоджень, вказавши, що в ході конфлікту, який переріс у шарпанину він дещо відійшов в сторону, дістав із шкарпетки ніж, після чого повернувся до ОСОБА_6 , оскільки останній продовжив шарпанину, то він дістав ніж із рукава, поставивши його до верху лезом біля своїх грудей, а другою рукою утримував руку потерпілого. ОСОБА_6 продовжував шарпанину в ході якої натикнувся горлом на ніж, схопився руками за горло та відійшов в сторону, а він викинув ніж в сміттєвий бак.

Таким чином, показання, дані в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту фактично є аналогічними, однак суд відноситься до таких показань критично, розцінює їх як спосіб його захисту, з метою уникнення відповідальності за фактично вчинені ним дії.

Не зважаючи на фактичне невизнання винуватості (що вбачається із показань обвинуваченого) самим обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисному вбивстві), не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання, що 7 березня 2018 року у вечірню пору, коли він відбирав на смітнику дошки до нього підійшов ОСОБА_8 з вимогою про плату за ці дошки. Між ними виникла словесна суперечка та невелика шарпанина, під час якої ОСОБА_8 нагнувся та, різко піднімаючись, відразу ж (без попереджень) наніс ножове порання в шию, від чого у нього сильно полилася кров. До приїзду медиків він намагався закривати рану рукою. Ніж ОСОБА_8 викинув у смітник. Тоді обвинуваченого схопили його знайомі та утримували до приїзду працівників поліції. Цивільного позову не заявляв. Щодо міри покарання, то спочатку наполягав на суворому покаранні, в подальшому - поклався на розсуд суду.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.05.2018 року (проведеного за участю понятих), потерпілий ОСОБА_6 розповів про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим. Вказані показання повністю відповідають показанням, даним в ході судового розгляду та іншим доказам у справі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №248 від 22.03.2018 року у ОСОБА_6 , 1973 р.н., було виявлено тілесні ушкодження у виді різаної рани на передньо-боковій поверхні шиї з пошкодженням внутрішньої та зовнішньої яремної вени з кровотечею. Дане ушкодження виникло в результаті травмуючої дії гостро-ріжучого предмету, цілком можливо в час вказаний підекспертним та в постанові, за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Експерт ОСОБА_10 в судовому засіданні дала роз`яснення, що тілесні ушкодження, наявні у потерпілого ОСОБА_6 відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя і у випадку невчасного надання медичної допомоги призвели б до його смерті. Запобігти смерті потерпілого вдалось лише в зв`язку з наданням кваліфікованої медичної допомоги. Глибина раневого каналу не досліджувалась, оскільки висновок робився у зв`язку з пошкодженням кровоносних судин.

З протоколу огляду місця події від 07.03.2018 року (з фототаблицями) ділянки дороги під мостом по пр.Перемоги м.Луцька, вбачається наявність у контейнері (бак для сміття) між полімерними пакетами металевого предмету зовні схожого на ніж з дерев`яною ручкою червоного кольору, з наявними слідами речовини бурого кольору. Навпроти четвертого контейнеру для сміття, на відстані близько 1,5 м, на землі наявна об`ємна пляма речовини бурого кольору, діаметром близько 50 см, плями речовини бурого кольору наявні також на інших предметах і матеріалах, що знаходяться на даній території, виявлено згорток тканини з речовиною бурого кольору та слід низу взуття. Під час огляду місця події вилучено мобільний телефон марки «Нокіа», металевий предмет ззовні схожий на ніж з червоною ручкою на лезі якого наявні сліди речовини бурого кольору, металевий предмет, ззовні схожий на ніж, на поверхні рукоятки якого наявна синя ізоляційна стрічка.

Вилучені речі оглянуто, визнано речовими доказами у справі, згідно постанов слідчого від 08.05.2018 року, 14.05.2018 року, 21.05.2018 року та передано на зберігання до камери схову Луцького ВП.

Свідок ОСОБА_11 суду дав показання, що близько року назад (точної дати не пам`ятає), коли він разом з ОСОБА_6 перебували під шляхопроводом по пр.Перемоги м.Луцька, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_8 , який під час словесної суперечки з ОСОБА_6 наніс удар ножем в шию, моменту нанесення удару не бачив.

Свідок ОСОБА_12 суду дав показання, що 07.03.2018 року під шляхопроводом по пр.Перемоги м.Луцька зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , до них підійшов обвинувачений ОСОБА_8 . Оскільки між останнім та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, то він відійшов в сторону, а коли озирнувся, то побачив, що у ОСОБА_6 з шиї текла кров. Він йому допомагав закривати рану до приїзду швидкої допомоги. Моменту нанесення удару ОСОБА_8 не бачив.

Свідок ОСОБА_14 суду дала показання, що 07 березня 2018 року їй повідомили,що під мостом по пр.Перемоги м.Луцька б`ють її ОСОБА_15 ), коли вона прибігла, побачила, що з горла останнього сильно текла кров. На місці події, окрім обвинуваченого, були ще троє осіб. Вона відразу викликала швидку та поліцію. Разом з нею прибігли син з зятем та затримали ОСОБА_8 , оскільки він мав намір втекти. Свідки також їй повідомили, що ножа, яким наніс удар обвинувачений, викинув у смітник. Згодом саме того ножа знайшли працівники поліції, на ньому були сліди крові.

Свідок ОСОБА_13 суду дав показання, що 7 березня 2018 року у вечірню пору перебував разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 перебували під шляхопроводом на смітнику, що по пр.Перемоги м.Луцька. Через 2-3 хвилин до них підійшов ОСОБА_8 і між ним та ОСОБА_6 з невідомих йому причин виник словесний конфлікт. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відійшли в сторону, а коли між обвинуваченим та потерпілим почалась невелика шарпанина, то він ОСОБА_13 намагався їх розборонити. Моменту нанесення удару не бачив, хоча стояв близько біля них. Усіх обставин даної події не пам`ятає, в зв`язку з тим, що пройшло багато часу. Однак ствердив, що на місці, де відбувалась шарпанина були лише обвинувачений та потерпілий, він стояв за 1-2 кроки від них, інші особи в стороні. Бачив, що у потерпілого після цієї шарпанини з шиї сильно полилася кров. В подальшому було викликано працівників поліції та швидку.

Під час проведення слідчого експерименту - протокол від 21.05.2018 року (проведеного за участю понятих), свідок ОСОБА_13 , розповів про обставини вчинення відносно потерпілого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (вказав на місце), детально описав механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим та його подальшу поведінку.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_8 від 08 березня 2018 року у останнього якого було вилучено куртку із шкіро-заміника коричневого кольору, взуття, блакитний светр, сині штани в сіру полоску, коричневий ремінь.

З протоколу огляду місця події від 08.03.2019 року вбачається, що під час огляду в приміщенні службового кабінету №423 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, одягу ОСОБА_8 , зокрема на штанах та куртці, наявні сліди речовини бурого кольору зовні схожі на кров.
Одяг вилучено, оглянуто та визнано речовими доказами у справі, відповідно до постанови слідчого від 03.05.2018 року та від 04.05.2018 року.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дав показання, що 07.03.2018 року разом з ОСОБА_8 пішли під міст до смітника збирати макулатуру, з цією метою останній взяв у нього ніж з дерев`яною ручкою. Обставини конфлікту йому не відомі (не був присутнім під час нього).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 21.05.2018 року вбачається, що свідок ОСОБА_16 , попередньо вказавши зовнішні ознаки належного йому ножа, серед пред`явлених для впізнання речей ножів, вказав на ніж під №2, як на такий, що перебував у його власності до 07.03.2018 року.

З висновку судово-медичної експертизи №21-МК від 24.04.2018 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: різана рана на передньо-боковій поверхні шиї з пошкодженням внутрішньої та зовнішньої яремної вени. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті одноразової дії гостро-ріжучого предмета у якого наявна загострена поверхня не виключається від дії леза ножа представленого на дослідження. Враховуючи напрямок раневого каналу (знизу вверх та назовні), найбільш вірогідно, що нападник та потерпілий були розташовані передньою частиною тіла один до одного і тілесне ушкодження утворилось при обставинах, зазначених потерпілим ОСОБА_6 (допит у якості потерпілого від 21.03.2018).
Таким чином, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , що підтверджені показаннями свідків, висновком експертизи №21-МК, повністю спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин конфлікту та спричинення тілесних ушкоджень, а тому суд бере до уваги саме показання потерпілого, вважаючи їх правдивими та об`єктивними.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №237 від 13.03.2018 року у ОСОБА_8 , 1969 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження: садна на чолі зліва, лівому лікті на лівій китиці, які виникли в межах 0-1 доби до моменту освідування (початок експертизи - 08.03.2018 року) та утворилися від контакту із тупими твердими предметами із обмеженою контактуючою поверхнею, за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. При цьому із описової частини висновку вбачається, що ОСОБА_8 зазначив, що ці ушкодження він отримав внаслідок конфлікту із групою осіб під мостом, під час якого невідомий чоловік замахнувся на нього з ножем у руці та під час боротьби вказана особа отримала тілесне ушкодження.

З висновку імунологічної експертизи № 41 від 26.04.2018 року, вбачається що кров потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. На наданому на дослідження светрі голубого кольору з фірмовою емблемою «SV-MODA» виявлено кров людини, яка може походити від особи із групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0, у тому числі від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 .

З висновків судових імунологічних експертиз №№42,43 від 27.04.2018 року вбачається, що на представлених на дослідження об`єктах, зокрема, ножі із дерев`яним руків`ям червоного кольору (об.№№1,2), светрі (об. №№1-5) та черевиках (об. №№6-9), вилучених в ході огляду місця події виявлено кров людини. Виявлена кров може походити від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0, у тому числі й від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 .
З висновку судової імунологічної експертизи №40 від 27.04.2018 року вбачається, що на представленому на дослідження фрагменті синтетичної тканини білого кольору (об.№№1-3) виявлено кров людини. Виявлена кров може походити від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0 у тому числі й від потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 .
На думку суду, наявність незначних тілесних ушкоджень у обвинуваченого, вказаних у медичній документації, беззаперечно підтверджує показання потерпілого та свідків про наявність конфлікту та можливе спричинення їх як під конфлікту, так і під час його затримання. При цьому, зважаючи на відсутність у обвинуваченого таких ушкоджень, які б супроводжувались кровотечею (виступанням крові на його шкірних покривах) свідчить саме про той факт, що виявлена кров на об`єктах, відображених у висновках імунологічних експертиз, походить саме від потерпілого ОСОБА_6 .

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 07.03.2018 року у стані алкогольного сп`яніння стверджується консультативним висновком спеціаліста №604, згідно якого за результатами дослідження проба «Алкотест» №06438 встановлено алкогольне сп`яніння легкого ступеню 1, 66 проміле.

З висновку судово-психіатричного експерта №100 від 27.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій, виявляв, так як виявляє і в даний час ознаки диссоціального розладу особистості, однак за своїм психічним станом міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи рівень розумового розвитку та індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_8 , він здатний розуміти характер та фактичний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. На момент скоєння злочину в стані афекту чи іншого емоційного стану, що могло б бути підставою для сильного душевного хвилювання та могло б вплинути на усвідомлення своїх дій та можливість керувати ними, не перебував. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв замаху на вбивство, так як потерпілий фактично сам напоровся на ніж, оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений після словесного конфлікту з потерпілим мав можливість залишити місце, де перебував останній, однак він, достовірно знаючи про те, що у нього з собою є ніж, умисно, саме з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, дістав його, та свідомо, із значною силою, наніс один сконцентрований удар ОСОБА_6 в життєво важливий орган шию, де знаходяться судини та артерія, після чого, умисно його вийняв з рани та викинув, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. При цьому, будучи переконаним, що спричинені ним ушкодження у вищевказаний орган, можуть призвести до його смерті, усвідомлюючи суспільну небезпечність наслідків своїх дій, продовжував погрожувати нанесенням тілесних ушкоджень, внаслідок яких відразу ж настане смерть, однак був затриманим родичами потерпілого. При цьому, судом також враховуються усі обставини вчиненого злочину, знаряддя вчинення замаху на вбивство ніж, локалізація тілесних ушкоджень у життєво важливий орган, а також поведінку, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, зокрема те, що обвинувачений фактично помстився потерпілому, будучи незадоволеним його попередньою поведінкою словесний конфлікт (словесні образи) та шарпанину. Таким чином, ОСОБА_8 при нанесенні удару ножем у життєво важливий орган, які, як правило, спричиняють смерть, передбачав і свідомо припускав можливість її настання, однак смерть потерпілого не настала у зв`язку з наданням вчасної та кваліфікованої медичної допомоги. Вказане стверджується як показаннями потерпілого, свідків, роз`ясненням експерта, так і висновками експертиз, досліджених в судовому засіданні.

Окрім того, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. До таких ушкоджень, зокрема належать, ушкодження великих кровоносних судин, аорти, артерій чи вен.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_6 дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, стверджуються і показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_8 у закінченому замаху на протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисному вбивстві), з виконанням усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу, кваліфікуючи його дії за ст.15 ч.2 ст.115 ч.1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 хворіє, що стверджується довідкою №413/1.6-2.18 від 27.04.2018 року та виписками №14198, №16692, 191, 815 із медичної картки стаціонарного хворого, по місцю тимчасового проживання характеризується негативно, що стверджується характеристикою ДОП СП Луцького ВП ГУНП України у Волинській області, вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним не визнав, а тому і не розкаявся, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, відбував реальні міри покарання, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, під час умовно-дострокового звільнення, будучи звільнений 13.02.2018 року вже у березні 2018 року вчинив особливо тяжкий умисний злочин проти життя особи, враховуючи також позицію потерпілого щодо міри покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст.71 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_8 в строк основного покарання, термін його попереднього ув`язнення з дня затримання 08.03.2018 року по день набрання вказаним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні про відшкодування збитків, завданих злочином задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 801 (десять тисяч вісімсот одну) грн. витрат, понесених лікарняною установою на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, при цьому, судом враховується розрахунок витрат №871/2.8.1.8 від 05.06.2018 року, поданий КЗ «Луцька міська клінічна лікарня».

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути (залишити) за належністю законним володільцям та знищити.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 .
Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно ухвали слідчого судді від 15.03.2018 року, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, зняти.

Запобіжний захід тримання під вартою, обраний ухвалою від 09.03.2018 року та продовжений відповідними судовими рішеннями, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання 7 (сім) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Галицького міськрайонного суду м.Львова від 17.05.2016 року 6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 08.03.2018 року, тобто з моменту його затримання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь Луцької міської клінічної лікарні 10 801 (десять тисяч вісімсот одну) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого.
Речові докази:
- змиви із лівої та правої руки ОСОБА_8 із контрольним зразком матерії; контрольний зразок марлевої серветки із зразком крові ОСОБА_8 , паперовий конверт із зразком крові потерпілого ОСОБА_6 та контрольний зразок марлевої серветки, полімерний матеріал зі слідом низу взуття, фрагмент синтетичної тканини білого кольору, зрізи нігтів із лівої та правої руки ОСОБА_8 , що передані в камеру схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області знищити;
- куртку із шкірозамінника чорного кольору, штани синього кольору у сіру полоску із коричневим ременем, голубий светр марки «SVS Moda», кеди коричнево-сірого кольору - повернути за належністю законному володільцеві, що передані в камеру схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 ;
- штани темно-зеленого кольору, куртку чорного кольору, черевики чорного кольору, светр коричнево-чорного кольору, що передані на зберігання у камеру схову Луцького ВП повернути за належністю законному володільцеві потерпілому ОСОБА_6 ;
- ніж із коричневою рукояткою, обмотаною ізоляційною стрічкою синього кольору; ніж із червоною дерев`яною рукояткою, на якому наявні сліди крові, який поміщено до картонної коробки, що передані в камеру схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області знищити;
- мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою «Київстар», що переданий в камеру схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_8 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави 19387 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 36 (тридцять шість) коп. процесуальних витрат на залучення експертів для проведення імунологічних експертиз, дактилоскопічної експертиз та трасологічної експертизи.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, згідно ухвали слідчого судді від 15.03.2018 року зняти.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишити попередній тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк основного покарання, термін його попереднього ув`язнення з дня затримання 08.03.2018 року по день набрання вказаним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд,а обвинуваченим ОСОБА_8 у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2