Справа № 635/3921/19
Провадження по справі № 1-в/635/427/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ? ОСОБА_1

за участю прокурора ? ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ? ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 за погодженням із заступником голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)13 травня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуванн6я покарання з іспитовим строком 2 роки,

2)27 лютого 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 680 гривень;

3)12 грудня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 69,70 КК України до 4 років позбавлення ваолі, звільненого 09 серпня 2012 року за відбуттям строку покарання;

4)14 листопада 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 04 січня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 20 днів,

5)11 жовтня 2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 11 жовтня 2016 року засуджений вироком Московського рай1онного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зарахований строк його попереднього ув`язнення з 02 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 14 листопада 2016 року.
Початок строку відбування покарання 02 липня 2016 року.

Кінець строку відбування покарання 20 травня 2020 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року, посилаючись на те, що засуджений не працевлаштований до промислової зони установи, однак залучається до робіт із благоустрою території колонії, стягнень не має, має чотири заохочення, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри на майбутнє, приймає участь у програмі диференційованого впливу «Фізкультура і спорт», відбув фактичного строку покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , він прибув до Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 25 листопада 2016 року, за час відбування покарання має чотири заохочення, стягнень не має. Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати, ОСОБА_6 був працевлаштований днювальним відділення в господарчій обслузі у період часу з квітня 2017 року по листопад 2018 року та з березня по квітень 2019 року, за що отримував заробітну плату. Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, а також розпорядок дня установи, за що заохочувався чотири рази, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю, виконує роботи з благоустрою установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх вимоги, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_6 , підстав вважати, що останній став на шлях виправлення, судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_6 , останній має ряд непогашених судимостей, а саме був засуджений:

1)13 травня 2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуванн6я покарання з іспитовим строком 2 роки,

2)27 лютого 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 680 гривень;

3)12 грудня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст.ст. 69,70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09 серпня 2012 року за відбуттям строку покарання;

4)14 листопада 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 04 січня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 20 днів,

5)11 жовтня 2016 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,-

ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 липня 2016 року. За час тримання в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинив зазначений злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року.

Згідно Витягу з протоколу №18 від 02 травня 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України засудженому ОСОБА_6 відмовлено у направленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №3 від 16 січня 2019 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_6 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, які не стала на шлях виправлення.

Разом з тим, після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення, до останнього 15 квітня 2019 року застосовано лише одне заохочення у вигляді подяки за виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки, а три передні заохочення були застосовані до засудженого з метою стимулювання його правослухняної поведінки, про що вбачається зі змісту характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 16 січня 2019 року.

Матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого чотирьох заохочень у вигляді подяки, з яких лише одне було застосовано після відмови засудженому комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, а три були застосовані з метою стимулювання його правослухняної поведінки, наявність позитивної характеристики на ОСОБА_6 від 08 травня 2019 року, яка була складена через чотири місяці після складення характеристики від 16 січня 2019 року, згідно якої засуджений характеризувався з посереднього боку, а також відбуття засудженим 3/4 строку покарання без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який неодноразово судимий, вчинив злочин, за який відбуває покарання, у період умовно-дострокового звільнення, враховуючи обставини вчинення зазначеного злочину та суспільну небезпечність, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року та вважає подання колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 передчасним та таким, що задоволенн0ю не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1