справа № 208/7309/19
№ провадження 1-кс/208/3103/19
УХВАЛА
Іменем України

04 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0002055 від 03.11.2019 року, погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
встановив :
04.11.2019 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області подано клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0002055 від 03.11.2019 року, погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить висновку про необхідність повернути клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог аб. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно до аб. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий просить: накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, яке було вилучено протоколом огляду місця події та протоколом в порядку ст. 208 КПК України від 03.11.2019 року, а саме піжаму жіночу та коврову доріжку, котра знаходилась на підлозі, котрі поміщено до спец.пакетів, які після накладення арешту зберігати в камері схову Кам`янського ВП.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Статтями 8,9 КПК України до основних засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Щодо накладення арешту на вищевказане майно, то крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно підлягає арешту з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, відчуження, пошкодження, зміни або знищення клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином знищено або ж воно зникне, що воно може бути пошкоджено, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню, та що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
В порушення ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого, погодженому з прокурором, про арешт майна, відсутній конкретний перелік і види майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, а міститься лише посилання на загальні назви, в загальних рисах.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Текст клопотання містить посилання на норми КПК України, однак слідчий не зазначає конкретної мети арешту вказаного майна, а лише перераховує його, на підставі чого слідчий суддя не може за власної ініціативи визначати мету арешту майна.
В клопотанні сторони обвинувачення не зазначено фактичних даних осіб, які є власниками вказаного майна, як тимчасово вилученого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України - судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК слідчий (прокурор) у своєму клопотанні про арешт майна має назвати документи, які підтверджують право власності на майно, що підлягає арешту.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
В той же час, як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, з заявою про скоєння злочину законний представник малолітньої потерпілої особи звернулася 03.11.2019 року, повідомив про обставини події 02.11.2019 року, а огляд житла проведено 03.11.2019 року до внесення даних в ЄРДР, але слідчим в клопотанні не зазначено та необґрунтовано невідкладність такої слідчої дії та крім цього, дозволу власника житла на проведення огляду в ньому, до матеріалів клопотання не долучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 372 КПК України-
постановив:
Клопотання про арешт майна повернути прокурору, встановив строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1