Справа № 183/1237/18
№ 1-кп/183/316/19
В И Р О К
іменем України

23 липня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000063 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючогосередньо-технічну освіту, розлученого, не працюючого, проживаючогопо АДРЕСА_1 , судимого:

- 04.11.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 04.09.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного судувід 04.11.2011 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 14.09.2016 року на підставі ухвали Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 року умовно-достроково звільнений з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області № 26, не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 28 днів позбавлення волі,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

03 січня 2018 р. приблизно о 20 год. 25 хв. ОСОБА_5 знаходився у приміщенні магазину «Велике пузо», розташованого за адресою: вул. Калнишевського, 24, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де побачив на прилавках різний товар, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_6 таємно викрав товар, який належить ОСОБА_7 , а саме: пляшку горілки «Українка» TМ«Українка» об`ємом 0,7 л вартістю 111 грн. 68 коп.,антиперспірант кульковий жіночий«Ефект чистоти» ТМ«Garnier» об`ємом 50 мл вартістю 32 грн. 09 коп. дезодорант-спрей чоловічий «Антибактериальная свежесть» ТМ«Рексона» об`ємом150 мл вартістю 41 грн. 10 коп., на загальну суму 185 грн. 87 коп. Після чого, ОСОБА_3 з викраденим чужим майном перетнув касову зонуприміщення магазину «Велике пузо» не розрахувавшись за товар та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на суму 185 грн. 87 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що ускоєному щиро кається, готовий нести відповідальність передбачену законом.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, майнова шкода їй не відшкодована, покарання просила призначити на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставині та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Суд, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.Так, ОСОБА_3 неодноразово судимий за корисливі злочини і знову вчинив корисливий злочинсередньої тяжкості, не працює.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиноющире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній поведінці обвинуваченого, визнанні своєї вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обтяжуючоюпокарання обставиноюсуд визнає рецидив злочину.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його мети, керуючись ст. 50 КК України, беручи до уваги особистість обвинуваченого, який відбував покарання у виді позбавлення волі за крадіжку чужого майна, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 покарання у виді арешту. Суд вважає, що пом`якшуюча покарання обставина щире каяття є недостатньою для застосування покарання без позбавлення волі, але є такою,що дає підстави застосувати арешт не у максимальному розмірі.

Також, з огляду на вказані обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та до нього не може бути застосовано покарання відповідно до ст. 75 КК України і він не може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України ДВД диск з записом необхідно залишити при справі.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу вартість проведення якої склала 300 грн., яку провела судовий експерт ОСОБА_9 . В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, однак експерт ОСОБА_9 не є державним експертом, тому стягнення з обвинуваченого витрат за проведення експертизи при постановленні вироку є неможливим.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК Україничотири місяці арешту.

Речові докази: диск з файлами відеозаписів з камер відео спостереженнянеобхідно залишитиу кримінальному провадженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1