ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
02.10.2019 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 виявив стаціонарний комп`ютер, що складається із монітору марки «Samsung» моделі «CF-390» діагоналлю 24 дюйма та системного блоку, що складається з материнської плати марки «Asus» моделі «680», процесору марки «AMD» на 4 ядра, відеокарти марки «Asus» моделі «GTX 1050» об`ємом пам`яті 4 гігабайта та з`єднуючих частин, після чого в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, згідно з якою обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Сторонами у справі узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
Прокурор в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечував, пославшись на її відповідність вимогам кримінального процесуального Закону.
Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, проаналізувавши наявні матеріли, прийшов до наступних висновків.
Обвинувачений ОСОБА_5 заявив в суді, що розуміє характер пред`явленого обвинувачення, свою вину визнає повністю, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає повністю, вказаний злочин вчинив так та при тих обставинах, як це зазначено в обвинувальному акті.
Як вбачається з наявних матеріалів та пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він таємно заволодів майном потерпілого ОСОБА_4 (крадіжка).
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно з ч.3, ч.5 ст. 469 КПК України дана угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
За нормами ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про примирення.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на затвердження угоди, посилаючись на її добровільність, та на призначення узгодженого покарання. Пояснив, що завдана ним шкода наразі потерпілому не відшкодована та вони дійшли згоди з ОСОБА_6 про відшкодування збитків протягом 6 місяців.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечував та пояснив, що наслідки затвердження цієї угоди йому зрозумілі, заподіяні йому збитки не відшкодовані, але вони дійшли згоди щодо відшкодування заподіяної шкоди протягом 6 місяців.
Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення, укладену 04 жовтня 2019 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Речові докази у справі: оптичний диск із записами з камер зовнішнього відеоспостереження ПАТ АКБ «Індустріалбанку» - залишити при справі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1