Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/271/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-19.10.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці;
-04.05.2016 року Апеляційним судом Кіровоградської області вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області скасовано та винесено новий вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.187, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, на підставі ч.5 ст.72 КК України звільнився по відбуттю строку покарання 25.06.2016 року
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового слідства, а саме до 18 год. 15 хв. 22.08.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 115 260 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_9

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду, викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Ні прокурор, ні слідчий у своєму клопотанні не навели доказів наявності ризиків для обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді взяття під варту. Так, підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, дружину, матір, міцні соціальні зв`язки.
Навіть з урахуванням тільки даних обставин, немає підстав для застосування виключно такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, зазначає, що порушено підозрюваного право на захист при повідомленні про підозру, оскільки складання протоколу про затримання та вручення повідомлення про підозру 25.06.2019 року було вчинено без участі захисника.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він в червні 2019 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, створили організовану групу, до якої також ввійшов ОСОБА_11 , вчинили вимагання нібито існуючого боргу в сумі 6 500 доларів США з потерпілого ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди потерпілому з метою власного збагачення.
24.06.2019року 14.00 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зустрівшись з потерпілим ОСОБА_12 погрожували фізичною розправою та вимагали неіснуючий борг та нанесли тілесні ушкодження.
24.06.2019року 19.00 годині на зустріч з потерпілим ОСОБА_12 на автомобілі фольксваген Джетта з реєстраційним номером НОМЕР_1 приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На черговій зустрічі вказані особи продовжували погрожувати та вимагати грошові кошти. Під час передачі ОСОБА_12 , грошових коштів в сумі 16 000,00 гривень та ключів від автомобіля марки Фольцваген Пассат, який йому належить вказані особи були затримані працівниками Кіровоградського УДВБ НПУ та УСБУ в Кіровоградській.області. Після передачі грошових коштів, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 затримані працівниками поліції на місці вчинення злочину та в ході проведеного обшуку, під час якого з автомобіля фольксваген Джетта з реєстраційним номером НОМЕР_1 було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 16 000,00 гривень.
Таким чином, вдіях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто вимагання, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що завдало значної шкоди потерпілому.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2019 року обрано ОСОБА_7 ,підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 год. 15 хв. 22.08.2019 року з визначенням розміру застави в сумі 115 260 гривень.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого, протоколом особистого обшуку затриманого та огляду речей, що знаходяться при цьому, протоколами допиту свідків, протоколом обшуку, довідкою про отримання потерпілим тілесного ушкодження. Також, підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, проте їх міцність є сумнівною, оскільки не утримали від дій, що призвели до пред`явленні підозри, як в рамках даного кримінального провадження так і іншого. Отримувані доходи є явно недостатніми для задоволення його потреб та потреб сім`ї, необхідність виділення з них частки на утримання дитини, як платника аліментів, їх розмір документально не підтверджений. Крім того, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 24.06.2019 року ОСОБА_7 затримано 24.06.2019 року о 19-00 год. Але судом встановлено, що останнього фактичного було затримано 24.06.2019 року о 18-15 год., про що ОСОБА_7 зробив запис в протоколі затримання. Таким чином, вище перелічені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 враховуючи, що санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до 7 років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, як особа схильна до вчинення злочинів через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі та сталість доходів якої документально не підтверджена.
Заслухавши доповідача, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора, яка повністю заперечила апеляційну скаргу захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризиків, що встановлені судом.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів вважає підозру у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення цілком обґрунтованою виходячи з практики Європейського Суду з прав людини.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні та наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається захисник, та показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які були допитані під час апеляційного оскарження, потребують детальної перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, так у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, особу ОСОБА_7 , соціальні зв`язки офіційно неодружений, не працює, наявність судимостей, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, вчинення правопорушень через незначний проміжок часу, що свідчить про стійку його протиправну поведінку. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, в іншому кримінальному провадженні, досудове розслідування яке також триває.
Вказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_7 та його поведінки, обставин вчинення кримінального правопорушення, у випадку незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просить захисник в апеляційній скарзі, існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_17 , на думку колегії суддів є безпідставними.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 умисного тяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, який, за матеріалами досудового розслідування офіційно не одружений, не працюючий, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та на даний час на досудовому розслідуванні перебуває ще одне кримінальне провадження №0002949, у якому останньому пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України, що свідчить про його антисуспільну поведінку та спростовує доводи апеляційної скарги захисника про можливість відмови у застосуванні запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України. Обрання іншого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
Доводи захисника ОСОБА_6 щодо відсутності належного обґрунтування наявності ризиків, вказаних у клопотанні слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про відсутність мотивів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає надуманими, оскільки ці обставини належним чином досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого і враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, про що свідчить зміст ухвали слідчого судді.
Обговорюючи доводи щодо порушення права на захист ОСОБА_7 при затриманні та при повідомленні йому про підозру, колегія суддів зазначає, що він будучі дієздатною особою безумовно мав можливість заявити відповідне клопотання слідчому та залучити захисника для участі у цій процесуальній дії.
Більш того, колегія суддів вважає, що право на захист ОСОБА_7 не порушено, оскільки згідно матеріалів клопотання Кіровоградським обласним центром з надання безоплатної вторинної допомоги на момент затримання йому був призначений захисник ОСОБА_18 , тобто з 24.06.2019 року, що підтверджується протоколом затримання з участю захисника ОСОБА_18 , тобто колегія судів вважає, що 24.06.2019 року ОСОБА_7 був забезпечений захисником.
Доводи про те, що через тиск органу досудового розслідування він був позбавлений можливості це зробити об`єктивно не підтверджені.
Крім того, у разі застосування до підозрюваного недозволених методів ведення слідства, він та його захисники не були позбавлені можливості звернутись згідно КПК України з відповідними заявами, що на час апеляційного розгляду було зроблено захисником ОСОБА_6 , але за даними заявами компетентними органами рішення не прийнято.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.

Також, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо визначеного розміру застави призначеної підозрюваному ОСОБА_7 , яка складає 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, згідно ст.182 ч.5 п.2 КПК України, яка є достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Рішення слідчого судді є обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2