Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 235/4802/15-к
провадження № 51-5141км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сєвєрне Чермозького району Пермської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , такого, що згідно зі ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Встановлені обставини
За вищевказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Верховний Суд постановою від 12 грудня 2018 року залишив вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про незаконність рішень місцевого й апеляційного судів, а тому просить скасувати ці рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
При цьому зі змісту положень статей 425 та 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) вбачається, що процесуальний закон не передбачає можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи.
Конституційний Суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 установив, що визначення у положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства є забезпечення касаційного оскарження рішення суду в системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.
З урахуванням зазначеного й того, що Верховний Суд виніс постанову від 12 грудня 2018 року по суті вимог касаційної скарги ОСОБА_4 та залишив його касаційну скаргу без задоволення, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений використав своє право на касаційне оскарження вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року, у зв`язку з чим зазначені судові рішення не можуть бути предметом касаційного перегляду вдруге.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Оскільки ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції, які в порядку глави 32 КПК були предметом перегляду суду касаційної інстанції, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3