КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/958/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 539 КПК України

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відносно засудженого

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_9 для відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року.

Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що невиконання вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року відбулось не з вини засудженого ОСОБА_9 ; покарання, яке було призначено ОСОБА_9 за злочини, вчинені в період іспитового строку, він відбув повністю, а покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року повинно було виконуватись самостійно, однак засудженому не роз`яснювались покладені на нього вироком суду обов`язки та він не був попереджений про наслідки ухилення від виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі керівник Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року, задовольнити клопотання Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації, скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_9 , засудженого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року до покарання у виді 4 років позбавлення волі та направити ОСОБА_9 для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі за цим вироком.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що підставою для звернення до суду з клопотанням про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_9 для відбування призначеного судом покарання було саме вчинення ним в період іспитового строку нового злочину, що згідно з вимогами ст. 78 КК України є підставою для скасування судом іспитового строку та направлення засудженого для реального відбування призначеного судом покарання. Між тим, попри наявність в матеріалах особової справи засудженого копії вироку Ірпінського міського суду Київської області щодо нього від 13.08.2015, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 78 КК України не взято до уваги те, що ОСОБА_9 в період іспитового строку вчинено новий злочин, тобто судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що у зв`язку із вчиненням засудженим ОСОБА_9 під час іспитового строку нового злочину строки давності виконання вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року відповідно до положень частин 1, 4 ст. 80 КК України не закінчились, а висновки суду про необізнаність засудженого про правові наслідки та умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року суперечать як змісту вироку, в резолютивній частині якого зазначені тривалість іспитового строку та обов`язки, які суд поклав на засудженого, так і положенням ст. 68 Конституції України в частині того, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 537, частин 3, 5 ст. 539 КПК України питання, які вирішуються судом під час виконання вироку, в тому числі про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, розглядаються суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду подання повідомляється орган, що здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно з ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

За змістом ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КПК України, якщо обвинувачений/засуджений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

За змістом положень ст.ст. 140, 143 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_9 для відбування покарання, призначеного вироком, не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, отже судове рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням органу виконання покарань та особової справи засудженого, ОСОБА_9 був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд першої інстанції розглянув клопотання уповноваженої особи Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації про скасування звільнення від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_9 та прийняв 27 листопада 2018 року рішення про відмову в його задоволенні без участі засудженого ОСОБА_9 .

Між тим, будь-які дані про належне повідомлення засудженого ОСОБА_9 про дату, час та місце розгляду вказаного клопотання, як того вимагають приписи ст. 135 КПК України, в матеріалах провадження відсутні, поштова кореспонденція направлена на адресу ОСОБА_9 повернута до суду з відмітками "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 8, 17), судові рішення від 18 липня та 05 жовтня 2018 року (а.с. 10, 23) про привід засудженого в судове засідання не виконані, рапорт поліцейського про повідомлення ОСОБА_9 по телефону про необхідність прибуття до суду 06 листопада 2018 року (а.с. 34) не є належним повідомленням в розумінні ст. 135 КПК України, а отже про дату, час та місце розгляду подання органу виконання покарань засуджений ОСОБА_9 належним чином повідомлений не був.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду подання суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши подання за відсутності засудженого, який належним чином про місце та час його розгляду повідомлений не був, ухвала суду першої інстанції згідно зі ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду належить згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, з`ясувати, чи відповідають викладені в поданні уповноваженого органу з питань пробації дані фактичним обставинам провадження та перевірити доводи прокурора щодо наявності правових підстав для направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року, і, в залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Солом`янського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_9 для відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2012 року, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4