Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2184/17
Провадження № 1-кп/480/51/19
ВИРОК
Іменем України

26 вересня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000125, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борщова Харівського району Харківської області, громадянина України, українця, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 25.02.2017 року близько 21 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем марки Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався в темний час доби, при ясній погоді, без опадів, у крайній правій смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у Миколаївському районі Миколаївської області, яка має по дві смуги у кожному напрямку, що розподілені технологічним земляним насипом, зі сторони м.Одеса у напрямку м.Миколаїв, зі швидкістю приблизно 94 км/год, із увімкненим світлом фар головного освітлення у режимі «ближній».

В цей же час, пішохід ОСОБА_8 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, порушуючи п.4.14 «д» Правил дорожнього руху України, перебуваючи попереду автомобілю Mercedes Benz Sprinter 315 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у попутному із ним напрямку у бік м.Миколаїв, приблизно посередині правої смуги проїзної частини автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ».

В районі 126км+185м автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у Миколаївському районі, Миколаївської області, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміни, у темну пору доби не обрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу, щоб мати змогу зупинити його у межах видимості дороги, внаслідок чого, при виявленні небезпеки у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був заздалегідь виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості автомобілю аж до повної його зупинки, хоча повинен був це зробити та мав таку технічну можливість, в результаті чого передньою частиною свого автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перебував на проїзній частині зазначеної автодороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що не офіційно працює водієм на фірмі, яка займається нерегулярними перевезеннями. У лютому 2017 року, близько 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 80 км/год рухався у правій смузі дороги з м.Одеса у напрямку м.Миколаїв. У салоні автомобілю знаходилися 6 пасажирів. Видимих перешкод для руху не було. Пішохода на дорозі відразу не помітив. Коли помітив почав екстрено гальмувати, проте, уникнути зіткнення не вдалося. Пішохід рухався по проїзній частині, у лівій смузі, ближче до роздільної смуги у напрямку м.Миколаїв. Після зіткнення обвинувачений відразу викликав швидку допомогу.
Додатково, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що домовлявся з потерпілою про відшкодування їй витрат, пов`язаних із похованням загиблого. Про яку саме суму вони домовлялися, обвинувачений вже не пам`ятає. Пам`ятає лише, що відшкодував вказану суму частково у розмірі 5000 грн. Більше нічого не платив, оскільки не мав фінансової можливості, тому що має батьків, яким потрібно допомагати. Крім того, відшкодував працедавцю витрати, пов`язані з ремонтом автомобілю, сума яких склала близько 80000 грн. Надалі, обвинувачений, по можливості, буде допомагати потерпілій фінансово.
Також, обвинувачений ОСОБА_6 наголосив, що щиро кається у тому, що сталося. Він намагався уникнути наїзду на пішохода, екстрено гальмуючи, однак, на жаль, зіткнення відбулося.
Поміж інше, обвинувачений зазначив, що загиблий пішохід теж був учасником дорожнього руху і він також порушив Правила дорожнього руху, оскільки рухався по проїжджій частині. Крім того, ОСОБА_8 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. При цьому, те, що обвинувачений також порушив ПДР, у результаті чого настала смерть пішохода, ОСОБА_6 не заперечував.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, на думку суду, його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_5 надала суду такі покази. 25.02.2017 року, ввечері, їй повідомили, що на дорозі, поблизу с.Весняне, збили її чоловіка ОСОБА_8 та запросили на впізнання. Коли вона прибула на вказане місце, то побачила свого чоловіка, який лежав мертвий на проїзній частині перед автомобілем Mercedes Benz, у якого було розбите лобове скло. Після цієї події обвинувачений домовився із потерпілою про відшкодування витрат, пов`язаних із похованням її чоловіка. Обвинувачений відразу після похорону дав 4000 грн, а згодом, ще 1000 грн. Більш ніякої фінансової допомоги від обвинуваченого потерпіла не отримувала.
Також, потерпіла вказала, що після загибелі чоловіка у неї на утриманні залишилося троє дітей, яких, на разі, вона виховує сама.
Додатково, потерпіла повідомила, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла та точну суму завданої матеріальної і моральної шкоди не визначала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснив, що взимку, близько 2-3років тому (точної дати не пам`ятає), в темний час доби, їхав з с.Крива Балка Миколаївського району Миколаївської області у м.Миколаїв. В районі с.Половинки на дорозі утворилася колона із машин, яка рухалася повільно. Автомобіль свідка був третім або четвертим у колоні. Коли дорога розділилася на дві смуги, він став у лівий ряд руху. Перед його автомобілем рухалися ще 2 чи 3 машини. У правому ряду першим рухався мікроавтобус Mercedes Benz Sprinter. Раптово, на проїзній частині, з`явилася людина. Чоловік йшов у лівому ряду, ближче до роздільної смуги, у напрямку м.Миколаїв. Водій мікроавтобуса Mercedes Benz Sprinter відразу ввімкнув стопи та почав екстрене гальмування, однак відбулося зіткнення, у результаті якого мікроавтобус збив пішохода. Свідок зупинився, також зупинилися водії й інших автомобілів, які рухалися поряд. Пішохід ще був живий. Водій мікроавтобусу відразу викликав швидку допомогу. Потім приїхали журналісти і поліція. Однак, до їх приїзду пішохід помер. Додатково свідок ОСОБА_9 вказав, що у місці, де сталася вказана дорожньо-транспортна пригода, погана видимість, тим паче у темну пору доби. На той час, там не було освітлення і людину помітити було дуже важко. Крім того, додав, що пішохід з`явився на дорозі раптово, ні звідки. Якщо пішохід був би на його смузі, то він також міг би збити його.

Аналізуючи покази потерпілої та свідка, які були допитані під час судового розгляду, суд приймає їх до уваги, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, даними протоколу проведення слідчого експерименту, висновками експертів, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.02.2017 року, схеми до нього та фототаблиці вбачається, що оглядом встановлене місце дорожньо-транспортної пригоди 126 км + 185 м асфальтованої проїзної частини автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», у напрямку м.Миколаїв, де було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_8 ; дорога пряма з середньозернистим асфальтобетонним покриттям з двома смугами, ширина розділової смуги 1,0 м; до проїзної частини ліворуч примикає газон 1,0 м, праворуч примикає узбіччя 2,0 м; виявлений поверхневий слід гальмування автомобіля марки Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 на правій смузі руху, як рухатися з боку м.Одеса у напрямку м.Миколаїв; наявність слідів та інших речових доказів візуально не виявлена (а.с.а.с.135-153).

Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу в цілому відповідає як показанням потерпілої та свідка, допитаних під час судового слідства, даних слідчого експерименту з ними, так і поясненням, наданими самим обвинуваченим.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 19.06.2017 року, схеми до нього та фототаблиці за участю підозрюваного водія ОСОБА_6 , проведеного за аналогічних дорожніх умов, останній показав та пояснив наступне. Так, 25.02.2017 року у темний час доби, ОСОБА_6 на власному автомобілі Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по даній автодорозі (126 км + 185 м автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ») зі сторони м.Одеса у напрямку м.Миколаїв, у крайній правій смузі із увімкненим ближнім світлом фар зі швидкістю приблизно 80 км/год. Раптово у смузі свого руху він виявив пішохода, який йшов посередині його смуги у попутному напрямку. ОСОБА_6 застосував гальмування, але наїзду на пішохода запобігти не вдалось. Гальмування, зі слів ОСОБА_6 , сталося у своїй смузі руху, екстрено. Наїзд на пішохода стався приблизно посередині гальмування (а.с.а.с.179-189).

Із вказаного, судом вбачається, що водій ОСОБА_6 вжив всі необхідні заходи задля уникнення зіткнення, оскільки почав гальмувати відразу після того, як помітив пішохода.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №719 від 27.02.2017 року, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні пошкодження у вигляді: саден, синців в ділянці голови, верхніх та нижніх кінцівок; крововиливу у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-скроневій ділянці голови зліва; субарахноідального крововиливу по всій поверхні в проекції всіх часток обох півкуль головного мозку та мигдаликів мозочка; неповного поперечного перелому по суглобовим поверхням між 9-им та 10-им грудними хребцями по передній поверхні без пошкодження спинного мозку; неповного травматичного розриву на 1/3 грудного відділу аорти (2100 мл темної рідкої крові у плевральній порожнині); забою легень; крововиливу у жирову капсулу лівої нирки; переломів кісток правої гомілки в ділянці верхньої та середньої третини; переломів кісток лівої гомілки в ділянці середньої її третини.
Всі вищевказані тілесні пошкодження утворилися незадовго до смерті від дії тупих твердих предметів та є прижиттєвими на що вказують наявність крововиливів у м`які тканини в місцях їх виникнення, та могли утворитись в строк та при обставинах вказаних у постанові при дорожньо-транспортній пригоді в результаті зіткнення транспортного засобу з пішоходом.
Беручи до уваги локалізацію та характер тілесних пошкоджень механізм їх утворення у гр. ОСОБА_8 можливо уявити наступним чином. Первинний удар прийшовся по лівій задньо-боковій поверхні тулуба та кінцівок коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні та був обернений до рухаючогося транспортного засобу спиною зліва в результаті чого утворилися пошкодження в ділянці тулуба, обох нижніх та верхніх кінцівок. Потім виникло відкидання тіла з ударом о тверду поверхню землі чи дорожнього покриття з утворенням пошкоджень в ділянці обличчя та голови.
За ступенем тяжкості вищевказані тілесні пошкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень внаслідок яких настала смерть гр. ОСОБА_8 .
Смерть гр. ОСОБА_8 настала внаслідок тупої травми грудної клітки у вигляді неповного травматичного розриву грудного відділу аорти, яка супроводжувалася масивною внутрішньо-плевральною кровотечею (2100 мл темної рідкої крові у плевральній порожнині).
Локалізація та морфологічні ознаки тілесних пошкоджень у гр. ОСОБА_8 вказують на те, що в момент зіткнення транспортного засобу з пішоходом останній рухався (йшов, біг).
Ступінь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті
і до моменту дослідження трупа пройшло близько 1,5-2-х діб.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,73 проміле та 3,64 проміле, що може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння стосовно до живих осіб.
При судово-імунологічному дослідженні зразка крові встановлено: в зразку крові ОСОБА_8 виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО (а.с.а.с.173-178).

Отже, експертом були встановлені причина смерті, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у громадянина ОСОБА_8 , що в свою чергу узгоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого та наслідками, які настали. Крім того, експертом встановлено, що в крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,73 проміле та 3,64 проміле, що може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння стосовно до живих осіб. Тобто, на момент ДТП, загиблий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку експерта №105 від 21.03.2017 року, ходова частина, рульове керування і робоча гальмівна система автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані. На момент ДТП фари головного світла автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані (а.с.а.с.159-162).

Відповідно до висновку експерта №104 від 22.03.2017 року, первинний контакт автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 з пішоходом відбувся передньою центральною частиною транспортного засобу, а саме: центральною частиною переднього бампера з переднім державним номерним знаком, декоративною решіткою радіатора з передньою панеллю кузова, передньою частиною капота кузова, потім контактування з пішоходом відбулося центральною нижньою частиною переднього вітрового скла.
Наїзд автомобілем Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода стався в межах смуги руху в напрямку м.Миколаїв перед розташуванням на проїжджій частині позначених на схемі особистих речей трупа ОСОБА_8 (шапки, цигарок), уламків декоративної решітки автомобіля та іншою слідовою інформацією, при цьому автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився траєкторії позначених на схемі слідів його коліс, більш точне визначення місця наїзду на пішохода, а також місце розміщення транспортного засобу і пішохода відносно меж проїжджої частини в момент первинного контакту, із-за відсутності достатньої кількості ознак наведених вище не є можливим встановити (а.с.а.с.166-172).

Згідно висновку експерта №17-754 автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП від 18.09.2017 року, у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами, викладеними в п.12.2 Правил дорожнього руху України, а саме: У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та у відповідності з вимогами, викладеними в п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Вказане з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що наступила (а.с.а.с.194-199).

Суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме внаслідок порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожного руху України щодо обрання безпечної швидкості руху у темну пору доби. Керуючи автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, завчасно виявивши пішохода, обвинувачений міг і зобов`язаний був передбачити настання суспільно небезпечних наслідків від допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та повинен був як мінімум заздалегідь вжити заходів до припинення порушення правил безпеки руху, що зроблено ним не було.

Таким чином, вказані висновки, у сукупності з іншими доказами в справі, доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, що, в свою чергу, призвело до наслідків, викладених вище та наявну у нього можливість запобігти їх настанню, шляхом дотримання ним вимог п.12.2., п.12.3. Правил дорожнього руху України.

Крім того, у зв`язку із викладеним, суд критично ставиться до поведінки потерпілого ОСОБА_8 , який своїми діями сприяв створенню такої дорожньої обстановки, що в результаті потягло за собою порушення Правил дорожнього руху України та призвело до скоєння дорожньо транспортної пригоди та трагічних наслідків.

Докази у кримінальному провадженні, суд знаходить належними та допустимими, так як вони підтверджують існування обставин щодо вчинення даного злочину обвинуваченим ОСОБА_6 , достовірність яких не заперечувала сторона захисту.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів у кримінальному провадженні в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 .
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
В ході розгляду справи судом встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України , якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, вчинив хоч і необережний, однак тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який офіційно не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, стан його здоров`я, його соціально - психологічні риси, який за місцем проживання характеризується добре, а також дані досудової доповіді Миколаївського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області від 12.03.2019 року, яким визначений середній ризик вчинення ним повторного злочину. Відповідно до висновку, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Крім того, ОСОБА_6 керував транспортним засобом зі швидкістю, яка не порушувала норми, визначені Правилами дорожнього руху України.

у стані сп`яніння не перебував.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який є необережним, його тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_5 , яка втратила чоловіка, однак цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди не заявляла, щире каяття ОСОБА_6 , ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося та вжиття обвинуваченим усіх можливих заходів задля уникнення вказаного, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та його поведінки після скоєння наїзду на ОСОБА_8 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху України з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний речовий доказ передано на зберігання ОСОБА_6 , під розписку. Рішення щодо речового доказу слід прийняти на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, які понесені на залучення експертів загальною вартістю 3741 грн 60 коп для проведення:
- судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів №105 від 21.03.2017 року, вартістю 880 грн 40 коп;
- судової транспортно-трасологічної експертизи №104 від 22.03.2017 року, вартістю 880 грн 40 коп;
- комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №17-754 від 18.09.2017 року, вартістю 1980 грн 60 коп.
Вказані витрати є підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Керуючись ст.100, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речовий доказ автомобіль Mercedes Benz Sprinter 315 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 під розписку залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, понесені за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, у загальному розмірі 3741 (три тисячі сімсот сорок одну) грн 60 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

26.09.2019