Справа № 750/5935/19
Провадження № 1-кс/750/2957/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, -

в с т а н о в и в:

27.05.2019 ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, яка означена як «Скарга на бездіяльність прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення та інших відомостей», подано в порядку ст.ст. 214 та 303 КПК України, в якій остання просить: визнати неправомірною та скасувати постанову прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 17 травня 2019 року про відмову у задоволенні її скарги на бездіяльність посадових осіб Чернігівської місцевої прокуратури щодо невнесення до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000150 відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 190 ч.2 та ст. 364 ч.1 КК України та інших відомостей; зобов`язати посадових осіб Чернігівської місцевої прокуратури внести до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000150 - відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 190 ч.2 та ст. 364 ч.1 КК України; відомості про потерпілу ОСОБА_2 ; відомості про фабулу кримінального правопорушення проведення працівниками ТОВ «Моя опора» без належно отриманих та оформлених дозволів на будівельні роботи реконструкції та перепрофілювання частини житлового будинку АДРЕСА_1 , руйнування фундаменту та несучих конструкцій у підземній частині вказаного будинку; відомості про слідчого та процесуального прокурора.
Вивчивши скаргу з доданими до неї документами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Так, з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_2 просить суд саме скасувати постанову прокурора про відмову в задоволені клопотання та зобов`язати вчинити певні дії, такі як: зобов`язати посадових осіб Чернігівської місцевої прокуратури внести до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000150 - відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 190 ч.2 та ст. 364 ч.1 КК України; відомості про потерпілу ОСОБА_2 ; відомості про фабулу кримінального правопорушення.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч.1 ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_2 не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України і більш того, в поданій скарзі відсутнє посилання на відповідний пункт зазначеної статті, яким би передбачалось оскарження саме такої бездіяльності прокурора до слідчого судді.

Якщо ж ОСОБА_2 оскаржує постанову прокурора, згідно з п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, тобто рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, то слід зауважити, що відповідно до Глави 20 та 21 Розділу ІІІ КПК України до слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій віднесено: допит, у тому числі: одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб (ст. 224 КПК), допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні (ст. 225 КПК), допит малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 226 КПК), допит у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232 КПК); пред`явлення для впізнання: особи (ст. 228 КПК), речей (ст. 229 КПК), трупа (ст. 230 КПК), у тому числі пред`явлення для впізнання осіб чи речей у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232 КПК); обшук (статті 233236 КПК); огляд: місцевості, приміщення (в т. ч. житла чи іншого володіння особи), речей та документів (ст. 237 КПК), трупа (ст. 238 КПК), огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239 КПК), місця вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 2 ст. 520 КПК); слідчий експеримент (ст. 240 КПК); освідування особи (ст. 241 КПК); залучення експерта для проведення експертизи (статті 242 244 КПК); отримання зразків для експертизи (ст. 245 КПК); аудіо-, відеоконтроль особи (ст. 260 КПК); арешт, огляд та виїмка кореспонденції (ст. 261262 КПК ); зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (ст. 263 КПК ); зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. 264 КПК); обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи (ст. 267 КПК); установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу (ст. 268 КПК); спостереження за особою, місцем або річчю (ст. 269 КПК); аудіо-, відеоконтроль місця (ст. 270 КПК); моніторинг банківських рахунків (ст. 269-1 КПК); контроль за вчиненням злочину (ст. 271 КПК); виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації (ст. 272 КПК); негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження (ст. 274 КПК).

Таким чином, наведені норми діючого КПК України дозволяють звернутися до суду зі скаргою не на будь-яке рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання, а лише щодо того, яке стосується відмови у проведенні слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, тоді як внесення змін та відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, про потерпілу ОСОБА_2 , про фабулу кримінального правопорушення, тощо, не передбачено ст. 303 КПК України.

Також, щодо вимоги ОСОБА_2 стосовно внесення до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000150 відомостей про правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 190 ч.2 та ст. 364 ч.1 КК України, слід зазначити наступне.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що однією з складових відомостей, які слідчий (прокурор) вносять до ЄРДР є попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Тобто, зважаючи на той факт, що відомості (фабула та кваліфікація) вносять до здійснення дій з досудового слідства, лише згодом, під час здійснення досудового розслідування, органу, який таке проводить, стане зрозуміло чи була попередня кваліфікація, яку внесено до ЄРДР відповідною, або при внесенні було здійснено припущення, яке не знайшло свого підтвердження, або діяння має іншу кваліфікацію. При цьому, у разі встановлення під час проведення досудового розслідування ознак інших злочинів (окрім тих, які були зазначені при реєстрації кримінального провадження), слідчий чи прокурор в порядку ст. 110 КПК України мають право прийняти процесуальне рішення про перекваліфікацію, зміну чи доповнення кваліфікації по кримінальному провадженню. Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що подана скарга в цій частині не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченому ч.1 ст. 303 КПК України,

Щодо ж вимоги ОСОБА_2 стосовно внесення до ЄРДР по кримінальному провадженню №0000150 відомостей про потерпілу ОСОБА_2 вважаю за необхідне зазначити особі, яка подала скаргу, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Однак, зі скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що така постанова прокурором не приймалась, а тому внесення відповідних даних до витягу з ЄРДР можливе в разі прийняття позитивного рішення слідчим (прокурором) про визнання ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні на підставі її заяви, в порядку ст. 55 КПК України, або ж в разі постановлення слідчим суддею ухвали про скасування постанови слідчого (прокурора) про відмову у визнання потерпілою ОСОБА_2 у відповідному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене вище, вимоги скарги ОСОБА_2 не ґрунтуються на положеннях ч.1 ст. 303 КПК України та не належать до компетенції слідчого судді загального місцевого суду і не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.

Отже, оскільки особа, яка подала скаргу, оскаржує постанову прокурора, яка, виходячи зі змісту ч.1 ст. 303 КПК України, не підлягає самостійному оскарженню та просить зобов`язати вчинити певні дії, які не відносяться до питань, регламентованих главою 26 КПК України, у відкритті провадження за її скаргою слід відмовити.

Разом з тим, з врахуванням того, що досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні наразі продовжується, винесена судом ухвала жодним чином не є перешкодою для реалізації особою, яка подала скаргу, своїх прав, відповідно до їх обсягу, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, у спосіб, передбачений цим же законом, та не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді або в іншому судовому порядку після усунення зазначеного вище, в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 303, ч.4 ст. 304, ст. 309 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1