провадження №1-кп/389/235/18
є.у.н № 389/2708/18
У Х В А Л А
22 жовтня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор просив про продовження тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши при цьому, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, а ризики, які існували на час обрання міри запобіжного заходу не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти цього, просив обрати йому домашній арешт. Захисник також заперечував щодо продовження запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, просив змінити його на домашній арешт.

За положенням ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ОСОБА_4 обвинувачується в завданні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки за вчинення інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Це дає достатні підстави вважати про реальність такого ризику з боку підозрюваного, який знаючи про тяжкість покарання за вчинене діяння зможе переховуватись від суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 утриманців не має, постійного місця роботи не має. Відсутність міцності соціальних зв`язків є ризиком його зникнення у разі перебування на волі.

Заслухавши думку прокурора, захисника, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, що даний злочин обвинувачений вчинив в період іспитового строку, наданого йому судом за попередньо вчинений злочин, що свідчить про наявність ризику вчинення ним нових злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.

Обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Красноармійськ Донецької області, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 11 год. 30 хв. 22 жовтня 2019 року по 11 год. 30 хв. 20 грудня 2019 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор», для відому.

Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1