1-кп/278/253/19

У Х В А Л А
Іменем України

25 вересня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи це наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які виправдовують ув`язнення останнього. Зокрема, у своєму клопотанні прокурор вказав на інкримінування обвинуваченому, у тому числі, тяжкого злочину, наявність у нього судимостей, реєстрацію обвинуваченого в Автономній республіці Крим, що свідчить про можливість ОСОБА_4 ухилятися від явки до суду, а також зазначив про здійснення обвинуваченим тиску на свідків, які викривають ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах.
Обвинувачений та захисник заперечували щодо клопотання прокурора.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає неґрунтовними доводи прокурора про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України зобов`язано суд встановити, чи доводять надані прокурором докази обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_6 , серед іншого, інкримінується вчинення тяжкого злочину.
Разом з тим, сама по собі тяжкість покарання за інкримінований злочин не може слугувати єдиним обґрунтуванням для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже це нівелює вимогу про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні. Водночас, наявність в обвинуваченого судимостей не може слугувати безумною підставою для його ув`язнення.
Суд ураховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у розшуку не перебував, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та після звільнення з-під варти за кожним викликом з`являвся до суду, що спростовує доводи прокурора про наявність ризику ухилення обвинуваченого від суду.
Крім цього, прокурор не надав суду доказів про те, що обвинувачений здійснював тиск на свідків з часу звільнення обвинуваченого з-під варти по сьогоднішній день.
З огляду на викладене, суд вважає недоцільним ув`язнення ОСОБА_4 та вважає за можливе обрати останньому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язку, у тому числі, уникати спілкування із свідками, що зможе запобігти ризику впливу на них та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і дієвість даного кримінального провадження.
Водночас, обвинувачений заявив відвід прокурору, мотивуючи це тим, що останній вчиняв тиск на адміністрацію установи попереднього ув`язнення, де він утримувався під вартою, з метою недопущення ознайомлення обвинуваченого із матеріалами кримінального провадження.
Захисник підтримав позицію обвинуваченого.
Прокурор заперечував щодо заяви ОСОБА_4 про відвід та вказав, що останньому були надані усі матеріали кримінального провадження для ознайомлення.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про відвід прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У статті 77 КПК України міститься вичерпний перелік підстав для відводу прокурора, проте ОСОБА_4 таких підстав не вказав.
Водночас, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинуваченому був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування 02.04.2019, 03.04.2019, 04.04.2019 та 08.04.2019
Отже, керуючись ст.ст. 77, 177, 178, 181, 314-317 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 23 листопада 2019 року уникати спілкування та зустрічі зі свідками по даному кримінальному провадженню, повідомляти суд про зміну місця проживання, з`являтися на виклики до Житомирського районного суду.

Копію ухвали про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання передати для виконання відповідному органу Національної поліції.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання останнім покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: