ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/3043/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2405/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , розглянувши, в режимі відеоконфренції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24.05.2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2019 року

залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції вказав, що вивчивши відомості про особу засудженого він встановив, що той не став на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для застосування ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала.

Засуджений у поданій апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду, а тому просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою його клопотання про умовно-дострокового звільнення задовольнити. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та скасування вищевказаної ухвали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та засудженого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 08.12.2016 року, яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.09.2016 по 08.12.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17.08.2017 ОСОБА_7 в строк відбування покарання, призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 08.12.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.12.2016року по 10.01.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Рішення про відмову у задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 відповідно до положень ст.81 КК України районний суд аргументував тим, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення у вчиненні тяжкого злочину, а цілі покарання, застосованого до останнього, не досягнуті.

При прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.09.2016 року.

Під час тримання в СІЗО м. Суми характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 14.02.2017 утримувався в державній установі «Харківська установа виконання покарань», де характеризувався посередньо, не допускав порушень режиму тримання, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 21.02.2017 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що заохочувався адміністрацією установи три рази.

До промислової зони не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії, до праці ставиться позитивно, поставлені завдання виконує в повному обсязі та своєчасно.

Крім того, за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 наявні судові витрати на загальну суму 47865,68 грн, які засудженим не сплачені.

Крім того, з характеристики на засудженого,вбачається, що згідно висновків комісії від 20.09.2017 року, 23.05.2018 року, 02.01.2019 року він не став на шлях виправлення, а тому не довів свого виправлення, але вже згідно характеристики складеної 06.05.2019 року, тобто через чотири місяці після відмови у застосування комісією установи ст. 81 КК України, адміністрація установи зробила висновок, що за час відбування покарання засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, застосування до нього положень ст. 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - доцільно.

Отже, зміст вищезазначених матеріалів не є цілком переконливим для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 08.12.2016, та відносно засудженого ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

Проте, згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів, погоджується з висновком районного суду про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 та його поведінку переважно свідчать про його позитивні прояви лише з середини 2018 року, а саме перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування умовно дострокового звільнення.

Крім того, не можна залишити поза увагою те, що засуджений неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, і до засудженого раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк.

Викладене свідчить про стійку направленість поведінки обвинуваченого на злочинну діяльність.

Отже, надаючи оцінку поведінці засудженого ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до переконання, що висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так з довідки про заохочення та стягнення, вбачається, що хоча і намітився процес виправлення засудженого проте з урахуванням вчиненого злочину і призначеного покарання не можна прийти до переконання проте що це сталось остаточно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що засуджений за час відбування покарання декілька разів перебував у СІЗО де до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.
Все вищенаведене, за переконанням колегії суддів, підтверджують висновки суду першої інстанції, а тому оскільки суд першої інстанції правильно не застосував до засудженого ОСОБА_7 положення ст..81 КК України то підстав для скасування судового рішення не має.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24.05.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Головуючий Судді