Дата документу 24.06.2019
Справа № 334/109/18
Провадження № 1-кп/334/184/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

представників потерпілої ОСОБА_6 -

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, громадянки України, не заміжньої, з середньою спеціальною освітою, не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
26 листопада 2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшла у гості до своєї знайомої ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та співмешканцем останньої ОСОБА_11 вживали алкогольні напої. Приблизно о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 пішли в магазин для придбання спиртних напоїв з метою подальшого їх вживання, залишивши малолітню дитину, яка постійно голосно плакала, в квартирі наодинці із ОСОБА_9 .

Приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні своєї квартири, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків до малолітньої ОСОБА_6 , викликаних роздратуванням від її постійного голосного плачу, підійшла до дитячої коляски та, взявши дитину на руки, скинула її з балкону своєї квартири, яка розташована на третьому поверсі, створивши тим самим реальну небезпеку для життя дитини та необхідні умови для заподіяння їй смерті.

Як наслідок навмисних злочинних дій ОСОБА_9 , в результаті падіння на землю ОСОБА_6 отримала закритий перелом правої тім`яної кістки, гематому правої лобової ділянки, правої (і/або лівої) скроневої ділянки, потиличної ділянки праворуч та шиї, садно лобової ділянки праворуч, що сукупно кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Таким чином, ОСОБА_9 виконала усі дії, яка вважала необхідними для доведення до кінця злочину, а саме заподіяння смерті малолітній ОСОБА_6 , однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 , оскільки смерть дитини від отриманих тілесних ушкоджень не настала, в тому числі внаслідок своєчасно наданої медичної допомоги.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнала. Пояснила, що з ОСОБА_8 подругами не були, просто добре знайомі. ОСОБА_8 бувала у неї вдома не раз. Зазвичай приходила, коли в неї були гроші. 26.11.2017 вечором обвинувачена зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 були вдома, коли ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_11 та сказала що в неї проблеми, їй з дитиною немає куди йти. Він запросив її у гості. ОСОБА_8 з дитиною прийшла хвилин через тридцять. Обвинувачена не хотіла запрошувати ОСОБА_8 , але ОСОБА_11 пішов її зустрічати. Вона впустила ОСОБА_8 до квартири тому, що шкода було дитину. ОСОБА_8 була в нетверезому стані, принесла з собою настойку глоду, яку вони стали розпивати. Коляску з дитиною поставили в кімнату з балконом. Дитина була дуже неспокійна, постійно плакала, її нагодували, переодягнули, після чого пішли на кухню, накрили стіл. Вона і ОСОБА_8 на кухні розпивали настойку глоду, ОСОБА_11 був в іншій кімнаті, періодично до них заходив. До приходу ОСОБА_8 вони з ОСОБА_11 пили пиво.

Потім ОСОБА_11 і ОСОБА_8 вирішили сходити в магазин за горілкою. Обвинувачена погодилася посидіти з дитиною, поки вони сходять в магазин. Вона була дуже п`яною. Поки їх не було, вона сиділа в кріслі, їй було дуже погано, нудило.

Після цього ОСОБА_9 пам`ятає лише те, що проснулась від криків, її хватали, кричали на неї, багато людей щось запитували. Пам`ятає, як привезли в поліцію і постійно про щось запитували.

Де саме її знайшли, вона не пам`ятає, їй дуже погано було. Як повернулись з магазину ОСОБА_11 з ОСОБА_8 не пам`ятає. Хто міг викинути дитину з балкону не знає. Як дитина опинилася на вулиці не знає, але вважає що вона не могла такого зробити. До дітей вона ставиться добре.

Що робила дитина в той час, як ОСОБА_8 з ОСОБА_11 пішли в магазин, не знає. Вона в цей час дивилася телевізор і не чула щоб дитина плакала.

Згадала, що після того, як ОСОБА_11 і ОСОБА_8 вийшли, через пару хвилин ОСОБА_8 поверталася в квартиру, зайшла в кімнату де була дитина і зразу ж вийшла.

На питання учасників процесу надала пояснення, що не знала за чим і куди ОСОБА_11 і ОСОБА_8 пішли разом в той вечір. Зі слів ОСОБА_8 знає, що ця дитина була небажаною, але вона не встигла перервати вагітність. Тому вважає, що у ОСОБА_8 був мотив для вбивства своєї дитини. Вона була поганою матір`ю і для старшої дочки, яка жила в інтернаті, а на вихідні була у бабусі.

Просить виправдати її, оскільки недоведено, що це саме вона викинула дитину з балкона.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою вини у інкримінованому злочині, винуватість ОСОБА_9 у закінченому замаху на умисне вбивство, вчинене відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 , повністю підтверджується показами ОСОБА_8 , свідків, а також наявними в матеріалах кримінального провадження документами, дослідженими в судовому засіданні, які колегія суддів визнає належними та допустимими доказами.

Так, ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_9 знайома давно, ще їх батьки товаришували. Пару останніх років почали частіше з нею спілкуватися. Знає її співмешканця ОСОБА_11 . Неприязних стосунків між ними не було. Вечором 26.11.2017 вона з дитиною прийшла до ОСОБА_9 додому на запрошення ОСОБА_11 . На його прохання купила і принесла з собою три пляшки настойки глоду для їх подальшого вживання. ОСОБА_11 і ОСОБА_9 вже перебували у стані алкогольного сп`яніння. З часом вирішили ще купити спиртного. За 15 хвилин до 22-00 год., щоб встигнути купити спиртне, вона з ОСОБА_11 пішли в магазин «Сільпо». Вона не пам`ятає, щоб поверталася за карткою. ОСОБА_9 залишалася вдома, потерпіла ще показала їй як колисати дитину, якщо та буде плакати. В магазині купили лише продукти, спиртне вже не продавали. Пішли в аптеку, де вона купила чи то спирт, чи то настойку глоду, точно не пам`ятає. Повертаючись додому і проходячи повз будинок, вона почула що дуже сильно плакала її дитина, вона попросила ОСОБА_11 йти скоріше. Двері у квартиру відкривав ключем ОСОБА_11 , коли увійшли в квартиру, вона зразу пішла у кімнату до дитини, але її там не було. Плач дитини вже був не таким гучним, вона почала її шукати, вийшла на балкон, його двері були відкриті. Побачила на землі під балконом свою дитину, яка лежала обличчям вниз, і плакала. На те, що робив ОСОБА_11 в цей час, вона не звертала увагу, вона кинулась на вулицю. ОСОБА_11 вибіг раніше, підняв з землі дитину і передав їй. Потім він пішов у квартиру, а її з дитиною незнайомий чоловік на своїй машині відвіз у 9 міську лікарню.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ввечері 26.11.2017 отримав смс- повідомлення від ОСОБА_8 , передзвонив їй, вона попросилася прийти з дитиною в гості. Його співмешканка ОСОБА_12 в цей час була в магазині. ОСОБА_8 прийшла, коли ОСОБА_12 вже повернулася з магазину. Свідок допоміг ОСОБА_8 занести коляску з дитиною у квартиру. Коли ОСОБА_6 прийшла, дитина кричала дуже, вона була брудною, в неї попрілості були, їсти хотіла. Почали дитину купати, переодягати. ОСОБА_8 була в нетверезому стані. Принесла із собою 4 пляшки настойки глоду. Коли майже все допили, біля 22-00 год. ОСОБА_8 запропонувала сходити в магазин за горілкою та продуктами харчування. Він хотів піти сам, але вона напросилась піти разом з ним. ОСОБА_12 залишалася вдома, була дуже п`яною. Він посадив її в крісло навпроти телевізора. Дитина залишалась в іншій кімнаті.

Він квапив ОСОБА_8 , тому що спиртні напої продавалися до 22-00 год. Коли вийшли з під`їзду, ОСОБА_8 згадала, що забула банківську картку, якою мала розраховуватися. Взяла у нього ключі, повернулась в квартиру, вийшла через 4 хвилини. Коли прийшли в магазин, було вже 22.01 год., горілку вже не продавали. ОСОБА_8 купила лише деякі продукти харчування. Потім вони зайшли в аптеку, де ОСОБА_8 купила 2 пляшки спирту чи настойки глоду.

Коли йшли назад повз будинок, чули крик дитини. Повернувшись, вони спочатку зайшли на кухню і одразу випили залишки недопитої раніше настойки глоду. Він залишився на кухні, а ОСОБА_8 пішла у кімнату до дитини. Тут же він почув її крик, що дитини немає, у неї почалася істерика. Було чути плач дитини. ОСОБА_8 вийшла на балкон, побачила, що дитина лежить на землі біля дерева. Він і ОСОБА_8 побігли вниз. ОСОБА_9 весь цей час залишалася сидіти в кріслі. Він підняв з землі дитину на руки, ОСОБА_8 кричала, плакала, почала викликати поліцію. ОСОБА_8 попросила його принести з квартири дитячий комбінезон щоб одягнути дитину. Коли він піднявся у квартиру, підійшов до ОСОБА_9 і вдарив її по обличчю, кричав на неї, тому що подумав, що це вона викинула дитину з балкона. Коли він вийшов з під`їзду, ОСОБА_8 з дитиною вже поїхала до лікарні. Приїхала поліція, він піднявся з ними в квартиру. ОСОБА_9 там вже не було. Як з`ясувалося, вона втекла в під`їзд, поліцейські знайшли її на площадці між поверхами. Вона була дуже п`яною. Вважає, що ОСОБА_13 тікала не від поліції, а від нього, щоб він її знову не вдарив.

Додатково пояснив, що ОСОБА_8 знає три роки. Остання в присутності знайомих говорила, що не хоче цієї дитини, тому допускає, що вона сама могла викинути свою дитину. ОСОБА_9 знає давно, чотири з половиною роки живуть разом. Вона працювала, пила не завжди. ОСОБА_9 він і раніше бив за її неправильну поведінку. Він має зареєстроване місце проживання у квартирі своєї матері, однак фактично проживав в квартирі ОСОБА_9 , яка після всіх цих подій подарувала йому свою квартиру. Залишається в ній проживати до теперішнього часу. ОСОБА_9 йому сказала, що припускає, що поки вони були в магазині, могла заходити старша дочка ОСОБА_8 і могла вона викинути дитину з балкона. Вважає, що ОСОБА_9 була занадто п`яною, щоб кинути дитину, туди, де вона впала.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він проживає з ОСОБА_8 без шлюбу. Дитина ОСОБА_15 є його донькою, дитина для них була бажаною. Батьком він записаний у актовому записі про народження дитини вже після того, що з нею трапилося. 26.11.2017 він з ОСОБА_8 і з дитиною були в гостях, там між ними виник конфлікт, після якого ОСОБА_8 приблизно о 18-00 год. забрала дитину і пішла. Він додому повернувся сам приблизно о 23-00 год., їх ще вдома не було. Про те, що сталося з дитиною, йому по телефону повідомила мати ОСОБА_8 . ОСОБА_9 він раніше знав, кілька разів відпочивали разом, були у неї вдома, знав її співмешканця ОСОБА_11 . Про обставини вчиненого відносно дитини злочину йому нічого не відомо. Вони спільно виховували їхню дитину. Вважає, що ОСОБА_8 добре доглядала дитину.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 знає давно. 26.11.2017 о 23-00 год. їй зателефонувала дочка, сказала, що ОСОБА_12 викинула Віту з балкону. Постійно плакала, пояснити що сталося і що з дитиною не могла, а коли їх везли в лікарню, лікар по телефону все пояснив. Вранці вони з ОСОБА_8 поїхали в лікарню до дитини. ОСОБА_8 про своїх дітей піклується добре, любить їх.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що біля 20 років знає ОСОБА_9 , проживає з нею у одному під`їзді, її квартира розташована на першому поверсі. Вечором 26.11.2017, після 22.00 год, вона почула крик дитини за вікном, не могла зрозуміти, звідки цей плач чути у такий пізній час. Потім приблизно через 7-10 хвилин почула шум в під`їзді, відкрила двері і побачила, як люди щось кричали і стрімко бігли вниз. Приблизно через 5 хвилин в під`їзді з`явилася поліція. Її запросили в якості понятої в квартиру ОСОБА_9 . В її присутності вилучали та описували речі, в тому числі дитячі. ОСОБА_9 в квартирі не було, був лише ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона працювала в аптеці по вул. Бородинській, 9. Наприкінці 2018 року, точну дату не пам`ятає, приймала участь у слідчій дії впізнанні по фотографії особи, якій 26.11.2017 після 22,00 год. продавала настойку глоду, обличчя якої їй добре запам`яталося.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_9 . Її квартира розташована поверхом вище, над квартирою ОСОБА_9 . Разом з ОСОБА_9 проживав останні два роки і на теперішній час проживає її співмешканець по імені ОСОБА_20 . ОСОБА_9 зловживає спиртними напоями, погано доглядала за своїми дітьми, відносно яких була потім позбавлена батьківських прав. В квартирі ОСОБА_9 постійно буває багато сторонніх людей, вони поводять себе шумно. 26.11.2017 в квартирі було шумно з 09-00 год. ранку і до самого вечора. Вечором 26.11.2017 свідок лягла спати біля 21-00 год., вікна були закриті. Не чула, що відбувалося в квартирі сусідки після цього.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що працює анестезіологом у 9 міській лікарні. 26.11.2017 біля 23-00 год. в травмпункт привезли травмовану малолітню дитину. Дитину оглядали травматологи, опитували матір. Була виклика бригада швидкої медичної допомоги, яка відвезла дитину до обласної дитячої лікарні. Дитину супроводжувала її мати, вона постійно плакала, була в істериці.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що працює інспектором патрульної поліції, під час несення служби 26.11.2017, приблизно о 22.40 год., надійшов виклик, що в будинку АДРЕСА_2 викинули п`ятимісячну дитину з п`ятого поверху. Прибули через 5-7 хвилин на місце разом з іншим екіпажем. В під`їзді зустріли чоловіка, який пояснив, що дитину вже відвезли до лікарні, викинули її з його квартири. В цей час він не був вдома, в квартирі була тільки його співмешканка. В квартирі жінки не знайшли, почали шукати в під`їзді. Поверхом вище знайшли жінку, яка ховалася, на питання хто вона і що сталося чітко не відповідала, була в сильному алкогольному сп`янінні. Сказала лише, що вона нічого не робила і нічого не знає. Чоловік сказав, що це його співмешканка, яка залишалася з дитиною в квартирі.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що він працює в патрульній поліції, 26.11.2017 під час несення служби о 22-40 год. надійшло повідомлення, що в будинку АДРЕСА_2 з балкона викинули дитину. На вказану адресу було направлено кілька екіпажів. Із одного з під`їздів цього будинку виходив чоловік, який на питання працівників поліції пояснив, що дитину викинули з його квартири. З його згоди зайшли в квартиру, де в одній з кімнат виявили дитячу коляску, розкидані дитячі речі. Квартира була закрита на замок, чоловік відкривав двері ключом. Ніякої жінки в квартирі не було, тому вирішили її шукати у під`їзді. На 5 поверсі була виявлена жінка, яка присіла в кутку. Вона була без верхнього одягу, без взуття, перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Спочатку пояснювала, що вона тут не проживає, була в гостях. Чоловік, який назвався власником квартири, сказав що це його співмешканка ОСОБА_9 . Вони зайшли до квартири. Чоловік став пояснювати, що вони розпивали спиртні напої, він і мати дитини пішли у магазин за спиртним, а дитина залишалась в квартирі з ОСОБА_9 . Повернувшись, вони знайшли дитину на землі під балконом. Пізніше на питання хто викинув дитину, ОСОБА_9 пряму відповідь не надавала, а пояснювала, що через те, що дитина сильно кричала і вона не могла її заспокоїти, вона так поступила.

Свідок ОСОБА_24 , який працює інспектором патрульної поліції, суду пояснив, що під час несення служби 26.11.2017 після 22.00 год. надійшов виклик, що викинули дитину з балкона. Він у складі екіпажу патрульної поліції через 3 хвилини приїхав на місце події. Біля під`їзду був ОСОБА_11 , який пояснив їм що сталося. ОСОБА_8 з дитиною вже не було. Піднялися з ОСОБА_11 в квартиру. ОСОБА_9 знайшли в під`їзді, завели до квартири. Вона путалась у поясненнях, розмовляла невиразно. Спочатку говорила що це не її квартира, що вона в гості прийшла. Потім говорила що носила на руках дитину, гралась з нею. ОСОБА_11 висловлював думку, що це ОСОБА_9 викинула дитину. Пізніше доставили ОСОБА_9 в обласну лікарню для огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що 26.11.2017 він ніс службу разом з ОСОБА_23 , приїхали на виклик до будинку АДРЕСА_2 , де за повідомленням викинули дитину з балкона. Зустріли ОСОБА_11 , який виходив з під`їзду. Він пояснив, що дитину викинули з його квартири, поки він ходив з ОСОБА_8 в магазин. Зайшли з його дозволу в квартиру, там нікого не було. В спальні стояла дитяча коляска. ОСОБА_9 знайшли на 5 поверсі, вона лежала в куточку, без верхнього одягу і без взуття, була в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що проживає у будинку АДРЕСА_2 . У листопаді 2017 року, точну дату не пам`ятає, пізно ввечері він знаходився у своєму автомобілі, припаркованому біля першого під`їзду. Побачив жінку, яка бігала з маленькою дитиною на руках і кричала. Спочатку біля матері дитини бігав якийсь чоловік, а потім він пішов. Дитина була в тоненькому комбінезоні, тому він вирішив дати свою куртку для того, щоб вкрити дитину. Коли підійшов до жінки, вона кричала що дитину викинули з балкона. Він посадив їх в машину і повіз в 9 лікарню, щоб надали дитині невідкладну медичну допомогу. Всю дорогу дитина то плакала, то замовкала. Мати дитини плакала над нею, приказуючи «не вмирай, дитинко». В травмпункті лікарі забрали дитину і матір, він дочекався поліцію і поїхав.

Крім показань свідків винуватість ОСОБА_9 також підтверджується всебічно, повно та об`єктивно дослідженими і перевіреними судом документами:

- протоколом огляду місця події від 27.11.2017, в ході якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 , при проведенні якого було виявлено та вилучено у кімнаті №4 з балконом дитячу коляску «YARO», в якій лежала соска, у кімнаті №3 на столі залишки їжі, недопалки сигарет, в приміщенні кухні 19 пляшок з-під настойки глоду, на столі дитячу шапку, коробку з дитячою сумішшю «Малиш», недопалки сигарет, в коридорі на тумбочці дитячий комбінезон, дитячу кофту, скляну пляшку з соскою, дитячу ковдру, фото таблицею до протоколу (а.с.190-208, т.1);

- постановою від 30.11.2017 про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду речей - дитячого комбінезона, дитячої кофти, рушника, скляної пляшки з соскою, коробки з дитячою сумішшю «Малиш», дитячої шапки, двох дитячих ковдр, дитячої соски, дитячої коляски «YARO», переданих згідно розписки на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 (а.с.209-210, т.1);

- постановою від 03.01.2018 про визнання речовими доказами 19 скляних пляшок, переданих на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, квитанція №2014 (а.с.211-212, т.1);

- постановою від 03.01.2018 про визнання речовими доказами вилучених під час огляду приміщення квартири недопалків цигарок, слідів папілярних візерунків, мікрочасток, відібраних зразків відбитків пальців та долонь рук ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , вилученої під час особистого обшуку ОСОБА_9 кофти білого кольору, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, квитанція №2015 (а.с.215-216, т.1);

- протоколом огляду місця події від 26.11.2017, розпочатого о 23-50 год. 26.11.2017 і закінченого о 00-25 год. 27.11.2017, місцем огляду якого є ділянка місцевості з тильної сторони будинку АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано вигляд балкону квартири АДРЕСА_3 , земельна ділянка під балконом, дерево на цій ділянці, фототаблицею до протоколу (а.с. 217-222, т.1);

- протоколом огляду місця події від 27.11.2017 ділянки місцевості позаду за будинком АДРЕСА_2 , проведеного в світлий час доби, в ході якого зафіксовано оглядовий знімок, вигляд балкону квартири АДРЕСА_3 , оглядовий знімок земельної ділянки під балконом, фототаблицею до протоколу (а.с.223- 228);

- висновком експерта №2882 від 28.12.2017 судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого травма голови, що за наданими даними у ОСОБА_6 виражена у вигляді: закритий перелом правої тім`яної кістки, гематоми правої лобової ділянки, правої (і/або лівої) скроневої ділянки, потиличної ділянки праворуч та шиї; садно лобової ділянки праворуч що сукупно кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя (п.2.1.3.б. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р»). Закритий перелом правої плечової кістки, за наданими даними рентгенологічного дослідження у ОСОБА_6 само по собі кваліфікується я тілесне ушкодження середньої тяжкості що спричинило тривалий розлад здоров`я (п.2.2.1.в. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р» ). Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Індивідуальні особливості предмета/фактора що травмував, у виявлених тілесних ушкодженнях не було відображено. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.

Визначення ймовірної кількості спричинених ударів за наданими даними не є можливим і вирішується методами слідства. Усі тілесні ушкодження утворились від не менш ніж трьох травматичних впливів (в ділянку правого плеча, лобову ділянку праворуч, та задньо-тім`яну ділянку праворуч). Враховуючи антропометричні характеристики дитини та морфо-фізіологічні властивості її віку, не виключається можливість виникнення виявленого комплексу тілесних ушкоджень при умовах одноразового падіння з невеликої висоти (до 10м) з контактом о площину ґрунту правими ділянками голови та правою верхньою кінцівкою (а.с.230-233, т.1);

- висновком експерта №1-1559 від 06.12.20217, згідно якого придатні для ідентифікації особи (осіб), що їх залишила (залишили) сліди папілярних узорів рук з розмірами по вісях 14x17 мм, 18x24 мм та 17x19 мм, вилучені 27.11.2017 року під час огляду місця події по вул. Бородинська, 19-а/22 в м. Запоріжжя, залишені відповідно: середнім пальцем правої руки, середнім пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 1-11, т.2);

- відеозаписом з камер, розташованих в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо Фузі Фуд» за адресою м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 20-б, від 27.11.2017, з якого вбачається що ОСОБА_8 і ОСОБА_11 знаходились в приміщенні магазину 26.11.2017, о 22.12 год. ОСОБА_8 розраховувалась карткою на касі за продукти харчування, о 22.15 год. вони вийшли за територію касової зони, протоколом огляду предметів від 27.11.2017 (а.с.47-48, т.2);

- відеозаписами з нагрудних відео камер працівників УПП у м. Запоріжжі, які прибули на виклик за адресою АДРЕСА_2 , якими підтверджуються показання зазначених свідків щодо прибуття на виклик на місце події, спілкування з ОСОБА_11 в під`їзді будинку і в квартирі, відсутність дитини у квартирі та наявність в ній дитячих речей, виявлення ОСОБА_9 на верхньому поверсі під`їзду будинку без верхнього одягу та взуття, а також проходження останньою огляду на стан сп`яніння в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», доставлення дитини до лікарні, протоколом огляду предметів від 27.12.2017 (а.с.50-51, т.2);

- постановами про визнання речовими доказами від 09.11.2017, від 16.11.2017, від 20.12.2018 відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо Фузі Фуд», та з нагрудних відео камер працівників УПП у м. Запоріжжі (а.с.49, 52, т.2);

- висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_9 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» від 26.11.2017, яким підтверджено, що ОСОБА_9 перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с.53, т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2017, згідно якого свідок ОСОБА_18 , яка 26.11.2017 працювала в аптеці по вул. Бородинській, 9, за загальними рисами обличчя, зачіскою, формою очей впізнала зображену на фото №1 ОСОБА_8 як особу, якій в аптеці 26.11.2017 після 22-00 год. вона продала настойку глоду (а.с.54-56, т.2);

- протоколом затримання ОСОБА_9 від 27.11.2017, згідно якого ОСОБА_9 була фактично затримана 26.11.2017 о 23-50 год., з підписом ОСОБА_9 та її доповненням до протоколу, що була в стані сп`яніння, нічого не пам`ятає, умислу на вбивство у неї не було (а.с.21, т.2);

- протоколом слідчого експерименту від 20.12.2017 за участю потерпілої ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_8 надала пояснення про події, які відбувалися у квартирі 26.11.2019, та були відтворені обставини цих подій, які узгоджуються з її показаннями під час судового розгляду, відеозаписом слідчої дії (а.с.24-28, т.2);

- протоколом слідчого експерименту від 20.12.2017 за участю свідка ОСОБА_11 , згідно якого під час слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин кримінального правопорушення було перевірено і уточнено відомості про те, де залишалися дитина і ОСОБА_9 , коли ОСОБА_8 з ОСОБА_11 пішли в магазин, дорогу, якою вони поверталися, місця, де знайшли дитину та подальших дій ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , відеозаписом слідчої дії (а.с.29-35, т.2);

- протоколом слідчого експерименту від 28.11.2017, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 2 ст. 115 КК України, за участі ОСОБА_9 , в ході якого остання надала пояснення з відтворенням обставин подій, які сталися 26.11.2017 в приміщенні квартири, відеозаписом слідчої дії (а.с.37-45);

- висновком судово-психіатричної експертизи №643 ОСОБА_9 , згідно якого остання виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а перебувала у стані гострої алкогольної інтоксикації. ОСОБА_9 має наступні індивідуально-психологічні особливості, які мають найбільше значення для даного кримінального провадження: незначне зниження уваги та механічної пам`яті, збереженість інтелекту, емоційну нестійкість, дратівливість, песимістичність, середній рівень загальної агресії та ворожнечі, високий рівень відчуття провини.

У ситуації, яка розглядається за матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 знаходилась у стані алкогольної інтоксикації, який виключає можливість кваліфікації будь-якого фізіологічно нормального емоційного стану.

ОСОБА_9 повністю заперечує свою участь у ситуації, що їй інкримінується, тому відповісти на питання, чи знаходилась вона у будь- якому особливому емоційному стані та яке відображення у поведінці знайшли її індивідуально-психологічні особливості не є можливим.

З урахуванням індивідуально-психологічного стану особистості, ОСОБА_9 могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в ситуації, що досліджується. З урахуванням її стану та індивідуально-психологічних особливостей, ОСОБА_9 здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання. Отже, вона могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час вона також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Потребує протиалкогольного лікування, протипоказань до лікування за психічним станом немає (а.с.62-70, т.2).

Виходячи з положень ст. 85 КПК України щодо належності доказів суд критично оцінює в якості доказів у даному кримінальному провадженні висновок експерта №1-1560 від 07.12.20217, згідно якого на поверхнях сімнадцяти порожніх та двох заповнених пляшок з написом «Настойка глоду», які були вилучені 27.11.2017 року під час огляду місця події по вул. Бородинська, 19-а/22 в м. Запоріжжя, сліди папілярних узорів рук не виявлені, висновок експерта №6-423 від 29.12.2017 щодо результатів дослідження мікрооб`єктів з дверей і перил балкону, оскільки вони ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Досліджені судом докази, які визнані судом належними і допустимими, узгоджуються між собою, з поясненнями ОСОБА_8 , свідків, обвинуваченої, і беззаперечно доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

При цьому показання ОСОБА_27 і свідка ОСОБА_11 , який за встановлених судом обставин є заінтересованою особою, суд приймає в тій частині, які узгоджуються з показаннями інших свідків та письмовими доказами, оскільки їх пояснення в іншій частині є суперечливими, нелогічними і непослідовними, і такими, що направленні на уникнення відповідальності ОСОБА_9 .

Так, доводи обвинуваченої про її непричетність до вказаного злочину і наявність доказів вчинення злочину відносно дитини її матір`ю ОСОБА_8 були ретельно досліджені та перевірені в ході судового розгляду.

В обґрунтування своїх доводів сторона захисту посилається на те, що обвинувачена перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, залишалася в кріслі кімнати перед телевізором на момент, коли ОСОБА_8 і ОСОБА_11 виходили з квартири і на момент, коли вони повернулися, і через свій стан фізично не могла пересуватися і перекинути дитину через балкон. Вона не мала неприязних відносин ні до дитини, ні до її матері, тоді як у її матері був мотив позбавити життя своєї дитини, оскільки ще за вагітності вона висловлювала, що дитина для неї небажана. ОСОБА_8 мала можливість викинуту дитину з балкона у той час, коли вона поверталася в квартиру за карткою, яку навмисно забула.

Ці доводи не знайшли свого підтвердження і спростовуються сукупністю інших доказів, на підставі яких судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 з ОСОБА_11 вийшли з квартири не пізніше 21.45 год. 21.50 год., оскільки о 22.12 год. вони вже розрахувались на касі в магазині «Сільпо», після чого заходили в аптеку за спиртовою настойкою. Повертаючись назад, ще на вулиці чули голосний плач дитини, а зайшовши в квартиру виявили відсутність в ній дитини, після чого одразу викликали поліцію і швидку допомогу. Двері в квартиру ОСОБА_11 відкривав ключем, в квартирі була тільки ОСОБА_9 . Також встановлено, що сусідка ОСОБА_17 , яка проживає на першому поверсі, почула плач дитини за вікном приблизно о 22.30 год., після чого через короткий проміжок часу вона через відкриті двері своєї квартири бачила людей, які стрімко вибігали з під`їзду, а приблизно через 5 хвилин приїхала поліція. При цьому встановлено, що виклик в поліцію про те, що викинули п`ятимісячну дитину, надійшов до поліції о 22.40 год.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_28 , яка є подругою ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 з ОСОБА_11 жили добре, не сварилися. ОСОБА_8 знає останні п`ять років. Вони разом розпивали спиртні напої. Від ОСОБА_8 чула, що та хотіла перервати вагітність, а вже після народження дитини хотіла віддати дитину в дитячий будинок. 24.11.2017 ОСОБА_9 запрошувала ОСОБА_8 до себе на день народження. ОСОБА_8 зловживає спиртними напоями, не доглядає за малолітньою донькою, живе на дитячі гроші.

Пояснення свідка ОСОБА_28 не містять жодних відомостей, які б давали підстави для висновку, що ОСОБА_8 26.11.2017 вчинила злочин відносно своєї малолітньої дитини.

Жодних інших клопотань в порядку ст. 363 КПК України стороною захисту заявлено не було.

Доводи сторони захисту спростовуються також показаннями свідків ОСОБА_14 (співмешканця ОСОБА_8 та батька дитини), ОСОБА_16 (матері ОСОБА_8 ), які своїми показами спростували доводи щодо того, що ОСОБА_8 не хотіла народження доньки і мала намір позбавити свою дитину життя.

Щодо наявності умислу на вчинення злочину у ОСОБА_9 судом встановлено, що ОСОБА_9 не бажала, щоб в той вечір ОСОБА_8 з дитиною приходила до них в гості, заперечувала проти того, щоб вона з ОСОБА_11 йшли до магазину за горілкою, була роздратована постійним плачем дитини, залишилася сама у квартирі з дитиною.

Проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість вчинення вказаного злочину відносно малолітньої дитини іншими особами, оскільки будь-які відомості, які б давали підстави для такого висновку, не були повідомлені обвинуваченою ОСОБА_9 і її співмешканцем ОСОБА_11 , досліджені судом докази таких відомостей не містять.

Судом беззаперечно встановлено, що дитина залишалася в квартирі з ОСОБА_9 , дитину викинули з балкона третього поверху в той час, коли в квартирі була тільки ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 і ОСОБА_11 були відсутні, об`єктивних даних, які б свідчили про проникнення в квартиру інших осіб, судом не встановлено.

Характер вчинених ОСОБА_9 дій щодо п`ятимісячної дитини свідчить про те, що обвинувачена створила тим самим реальну небезпеку для життя дитини та необхідні умови для заподіяння їй смерті.

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Враховуючи сукупність обставин вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачена діяла з прямим умислом на вбивство, розуміючи, що вчинені дії призведуть до настання смерті малолітньої дитини, в повній мірі усвідомлювала небезпечність своїх дій та свідомо припускала наслідки в результаті таких дій, які не настали з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 .

З урахуванням викладеного, дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, п.2 ч.2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство малолітньої дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 у відповідності зі ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, ступінь здійснення злочинного наміру, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченої під час та після вчинення злочинних дій, ставлення обвинуваченої до скоєного, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, працювала не офіційно, на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, перебуває на диспансерному обліку у наркологічному диспансері з 2008 року, згідно висновку наркологічної експертизи встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (а.с.72, 73 т.2).

Визначені ч.1 ст. 66 КК України обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_9 , відсутні. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 , згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини, думку потерпілої, колегія суддів суд вважає, що ОСОБА_9 має бути призначено мінімальне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, передбачене санкцією ч.2 ст. 115 КК України, яке буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та відповідати вимогам ст. 68 КК України. Обставин, передбачених ст.69 КК України, для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, судом не встановлено.

ОСОБА_8 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення спричиненої їй матеріальної шкоди у сумі 3000,00 грн., яка складається з понесених витрат на лікування дитини, та про стягнення моральної шкоди у сумі 50000,00 грн., спричиненої моральними стражданнями у зв`язку з вчиненим відносно її дитини злочином і заподіянням дитині тяжких тілесних ушкоджень.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у сумі 3000,00 грн., яка складається з витрат на лікування дитини, задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_8 не надано жодного доказу на підтвердження вартості понесених витрат на лікування дитини.

При вирішенні позову ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди, спричиненої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Виходячи з положень ч.2 ст.23 ЦК України, суд вважає доведеним спричинення малолітній ОСОБА_6 , чиї інтереси представляє її мати ОСОБА_8 , моральної шкоди, спричиненої внаслідок замаху на вбивство малолітньої дитини, заподіяння останній тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Приймаючи до уваги характер правопорушення, обсяг і тривалість заподіяних моральних і фізичних страждань, стан здоров`я потерпілої, суд виходячи з вимог розумності і справедливості знаходить, що цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування спричиненої моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 15000,00 грн.

З огляду на встановлені обставини справи суд звертає увагу на те, що малолітня дитина опинилася в ситуації, що призвела до вчинення відносно неї особливо тяжкого злочину, внаслідок неналежного виконання її матір`ю ОСОБА_8 обов`язків по догляду за дитиною, оскільки вона з метою продовження розпивання спиртних напоїв завідомо залишила дитину без догляду в нічний час доби у квартирі сторонньої особи ОСОБА_9 , яка залишалася в квартирі в стані сильного алкогольного сп`яніння. Приймаючи до уваги, що наразі діти ОСОБА_8 ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взяті на облік як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, і відділом по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР проводиться профілактична та консультативна робота з родиною ОСОБА_31 , суд вважає за необхідне довести зазначене до відома відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР для вжиття належних заходів, передбачених законом, з метою соціального захисту малолітньої ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ст.124 КПК України документально підтверджені витрати по залученню експерта для проведення відповідних експертиз, суд стягує з обвинуваченого на користь держави. Витрати по залученню експерта у даному кримінальному провадженні стягненню не підлягають, оскільки суду не надані належні розрахунки вартості проведених судових експертиз на підтвердження судових витрат.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_9 з 23 год. 50 хв. 26.11.2017.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у сумі 15000,00 грн. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази:

дитячий комбінезон, дитячу кофту, рушник, скляну пляшку з соскою, коробку з дитячою сумішшю «Малиш», дитячу шапку, дві дитячі ковдри, дитячу соску, дитячу коляску «YARO», передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити останній за належністю;

19 скляних пляшок, упакованих до полімерного пакету, переданих на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області згідно квитанції №2014, знищити;

два недопалка цигарок «LD» та «KENT», упаковані в паперовий конверт; один недопалок цигарки «LD», упакований в паперовий конверт; 5 слідів папілярних візерунків, упаковані в паперовий конверт; три дактилоскопічні карти на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , упаковані до двох паперових конвертів; мікрочастки, упаковані до спец пакету експертної служби № 3924900, передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпр ВП ГУНП в Запорізькій області згідно квитанції 2015, знищити;

кофту білого кольору, упаковану в полімерний пакет, передану на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Дніпр ВП ГУНП в Запорізькій області згідно квитанції 2015, повернути власнику ОСОБА_9 ;

приєднаний до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом з камер відео спостереження, розташованих в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо Фузі Фуд», зберігати в матеріалах кримінального провадження;

приєднаний до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом з нагрудних відео камер працівників УПП у м. Запоріжжі, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

Інші судді, які входять до складу колегії:

ОСОБА_2

ОСОБА_3