Номер провадження: 11-сс/813/1661/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 21.09.2019 року,про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.185 КК України кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 21.09.2019 року, було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 та було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.185 КК України, з визначення застави у розмірі тринадцяти тисяч прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 24 973 000 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот сімдесят три тисячі) гривень.
Строк дії ухвали визначений до 18.11.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою з таких підстав:

- слідчим суддею не перевірена обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_11 , підозри, оскільки доводи досудового розслідування щодо причетності останнього до інкримінованого злочину ґрунтується лише на показах підозрюваного ОСОБА_14 ;

- слідчим та прокурором не доведені заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував особу підозрюваного та його соціальні зв`язки;

- не була доведена неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосуванням менш суворого запобіжного заходу;

- слідчим суддею безпідставно визначено винятковий розмір застави.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 21.09.2019 року,і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Крім того, на вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказував на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, крім того порушує законні права та інтереси підозрюваного з таких підстав:

- слідчим суддею не перевірена обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_11 , підозри, оскільки підозра останньому щодо вчинення ним вищевказаного злочину не підтверджена достатніми та належними доказами та ґрунтується на припущеннях;

- слідчий суддя при постановленні ухвали не врахував, що підозрюваний ОСОБА_11 був незаконно затриманий співробітниками поліції;

- прокурором не доведені заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України;

- в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України;

- також ОСОБА_11 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання в м. Одеса, перебуває у шлюбі та має на утриманні двох дітей, один з яких страждає на тяжке захворювання та потребує постійної медичної допомоги;

- застава визначена слідчим суддею є завідомо непомірною для підозрюваного, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини та положенням ст. 182 КПК України.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 21.09.2019 року, і постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту, або визначити розмір застави відповідно до п.2) ч.5 ст. 182 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.
Прокурор і представник потерпілого заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаних норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину при таких обставинах.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 на початку літа 2019 року, переслідуючи мету особистого збагачення, розробили злочинний план направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_1 , та шляхом імітування квартирної крадіжки вирішили заволодіти цінним майном яке там перебувало. При цьому, ОСОБА_11 виступаючи в ролі пособника, будучи заздалегідь обізнаним про наявність значної суми грошових коштів в даній квартирі та маючи доступ до неї, підготував дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до приміщення, та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками.
Крім того, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 залучили до їх спільного злочинного плану ще декількох осіб з метою його ефективної реалізації, а саме ОСОБА_14 та ще одну невстановлену особу.
Далі, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ще однією невстановленою особою, спланували дії та розділили при цьому свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій які вона повинна була виконати з метою досягнення єдиної спільної мети, заздалегідь маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, визначили предметом свого спільного злочинного посягання цінне майно, яке знаходилось в квартирі АДРЕСА_2 , де зберігалось майно належне громадянину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 та ще однією невстановленою особою, розуміючи, що реалізувати їх спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, в ніякий інший спосіб ніж як шляхом проникнення до вищезазначеного житла, неможливо, а тому мали при собі заздалегідь приготовлені знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме дублікати ключів від зазначеної квартири, а також магнітного ключа від домофону вищезазначеного будинку, які надав ОСОБА_11 , з метою усунення перешкод пов`язаних з проникненням до даного приміщення та сприянню вчиненню злочину іншими співучасниками.
Реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 , впевнившись що їх дії носять таємний характер, заздалегідь будучи підготовленими та маючи при собі ключі від зазначеної квартири, які надав ОСОБА_11 та за допомогою яких, останні проникли до квартири АДРЕСА_1 . При цьому останні створювали інсценування дій, пов`язаних зі взломом вхідних дверей квартири, а також в подальшому метало пластикового вікна та ролетів, залишили альпіністське спорядження, яке нібито слугувало для проникнення до квартири через вікно з горища будівлі.
Далі перебуваючи уже безпосередньо в квартирі, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 , відшукавши грошові кошти, які знаходились в квартирі та належать гр. ОСОБА_16 , заволоділи ними, а саме в сумі: 689 775 доларів США, (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 17 403 023 гривень); 1 952 400 Євро (що в еквіваленті на день вчинення кримінального правопорушення, відповідно до курсу НБУ складає 54 530 532 гривень); та 5 400 000 гривень НБУ. Загальна сума викрадених грошових коштів складає 77 333 555 гривень НБУ.
Заволодівши вищезазначеними грошовими коштами, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 , близько 03 год. 50 хв. покинули місце вчинення ними злочину на вищезазначеному автомобілі марки «OpelAstra», серебристого кольору, з д/н НОМЕР_1 , яким керувала невстановлена особа.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_11 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Зокрема апеляційний суд звертає увагу на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_11 підтверджується заявою потерпілого, показаннями підозрюваного ОСОБА_14 , протоколом обшуку гаража тестя ОСОБА_11 , в якому були виявлені сумки, впізнані ОСОБА_14 , як ті, що вилучались з місця вчинення злочину.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що відомості про походження викрадених коштів містяться в наданих апеляційному суду матеріалах, і підтверджуються податковими деклараціями потерпілого, як платника податку, розпискою про отримання потерпілим грошей в борг, а також рішенням Київського районного суду м. Одеси, від 19.09.2019 року (№ 520/11879/19) про стягнення з потерпілого не повернутої ним частини суми боргу.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра ОСОБА_11 є обґрунтованою.
Злочин, передбачений ч.5 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_11 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_11 одружений, раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, а також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_11 разі визнання його винуватим.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що до ОСОБА_11 був застосований привід, у зв`язку з тим, що він не з`являвся на виклик до відділу поліції, що також свідчить про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення відносно наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема можливістю спілкування підозрюваного з невстановленою особою, яка є співучасником інкримінованого злочину.
Також апеляційний суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення відносно існування ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення злочину, вмотивовано дійшов до висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтовано висновку про те, що застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Доводи сторони захисту відносно наявності у підозрюваного соціальних зв`язків та відносно того, що підозрюваний раніше не судимий апеляційний суд приймає до уваги.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що наявність соціальних зв`язків не спростовує викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а обґрунтована на цій стадії досудового розслідування підозра та наявність ризиків не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу. Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті
Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Що стосується доводів захисника відносно того, що розмір застави є непомірним, апеляційний суд приймає до уваги суму завданої злочином шкоди і звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Більш того, позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, визначена в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, від 21.09.2019 року,про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.185 КК України кримінальному провадженні №0003160, внесеному до ЄРДР 02.09.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4