Провадження 1-кп/638/392/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.11.2019

07.11.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілих ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з вищою освітою, не судимого, зареєстрованого і фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

21.09.2016, близько 07:30 год., ОСОБА_6 знаходився в операційному блоці №2 КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, буд. З-А, в якості пацієнта у зв`язку з доставленням після дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому в приміщенні операційного блоку №2 крім ОСОБА_6 перебував ОСОБА_7 , який на той час займав посаду лікаря-анестезіолога КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова».
Несподівано ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно та намагався встати з операційного столу. Побачивши це ОСОБА_7 почав укладати ОСОБА_6 на операційний стіл у зв`язку з тим, що пацієнту було встановлено венозний катетер, який був приєднаний до крапельниці, і різкі рухи ОСОБА_6 могли призвести до від`єднання катетера, що є небезпечним для життя та здоров`я людини.
В цей момент у ОСОБА_6 на підставі раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 відштовхнув від себе ОСОБА_7 та наніс йому один удар кулаком лівої руки в область правого вуха, в результаті якого потерпілий встояв на ногах та прикрив обличчя руками. Далі, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 втратив можливість захищатися, наніс один удар ногою в область гомілки лівої ноги, від якого останній втратив рівновагу та впав на підлогу, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії і користуючись відсутністю можливості у потерпілого захищатися та чинити опір, став наносити удари обома ногами ОСОБА_7 в область голови, в результаті яких ОСОБА_7 втратив свідомість. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік.
Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забита рана слизистої оболонки верхньої губи, гематома правої вушної раковини, садна обличчя, синець в скроневій області справа, які в сукупності відносяться до легких за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я; закритий уламковий перелом лівої малогомілкової кістки в середній третині, закритий перелом заднього краю лівої великогомілкової кістки з незначним зсувом, розрив дистального міжгомілкового суглоба з підвивихом стопи, які в сукупності відносяться до середніх за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалості розладу здоров`я.
21.09.2017, приблизно о 07:50 год., ОСОБА_6 покинувши місце вчинення ним злочинних дій відносно ОСОБА_7 , вчинених у приміщенні операційного блоку №2 КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» за адресою: м. Харків, вул. Балакірєва, буд. З-А, прямував на перший поверх вказаного медичного закладу разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 та дружиною ОСОБА_9 в напрямку виходу з лікарні.
В цей час на першому поверсі знаходився ОСОБА_10 , який на той час перебував на посаді лікаря-хірурга КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», який намагався затримати ОСОБА_6 до приїзду співробітників поліції. На неодноразові вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_6 зупинитися та дочекатися приїзду поліції, останній не реагував та намагався втекти з місця вчинення злочину. Далі, ОСОБА_10 , маючи на меті затримати ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила злочин, прискорив рух, максимально скоротивши відстань з ОСОБА_6 , схопив його за ліву руку, тим самим зупинивши його. В цей момент ОСОБА_6 умисно наніс удар кулаком правої руки в ліву виличну ділянку та ділянку лівого ока обличчя потерпілого ОСОБА_10 , від якого ОСОБА_10 втратив рівновагу та присів у положенні сидячи. Знаходячись у положенні сидячи потерпілий ОСОБА_10 , з метою унеможливлення спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , схопив його обома руками у ділянці правої та лівої підколінної ямки, тим самим повалив його на підлогу. Після чого між ними почалася боротьба, в ході якої ОСОБА_6 , намагаючись вирватись та втекти, почав наносити удари та подряпини по правому та лівому передпліччю ОСОБА_10 , від яких, ОСОБА_10 був змушений відпустити його, після чого, ОСОБА_6 вдалося вирватись та з місця вчинення злочину втекти.
Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синці у лівій навколоочній ділянці, з переходом на ділянку проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги та лівої виличної ділянки, на передній поверхні лівого плеча в середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, на задній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини; садна на тлі синця на розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України не визнав повністю. Надав пояснення, відповідно до яких він є інвалідом 2-ї групи, більше 10 років хворіє на епілепсію, перебуває на обліку. Кожного місяця йому ставлять крапельниці, через що він має проблеми з венами. Перебуває на обліку в психдиспансері. В зв`язку з захворюванням регулярно, в обов`язковому порядку приймає лікарські засоби.
Обвинувачений не пам`ятає точної дати, він прямував до своєї дівчини додому, його підвозив товариш, він потрапив в ДТП і втратив свідомість, нічого не пам`ятає. В цей день нічого не вживав. Отямився в лікарні, коли йому робили рентген. Його везли на каталці. Потім він був в операційній, йому зашивали розсічення на підборідді. Лікар і медперсонал нічого йому не пояснювали. В операційній залишилась медсестра і зайшов ОСОБА_11 . Він склонився і поцікавився, чи є у обвинуваченого гроші на операцію, на що той відповів, що медицина в Україні безкоштовна. А ОСОБА_11 відповів, що в наш час всім правлять гроші. ОСОБА_12 почав приходити до тями, відчувати біль. Він попросив знеболювальне і чимось його укрити. ОСОБА_11 в цей час спілкувався з медсестрою і сказав йому закрити рота. ОСОБА_12 знов попросив знеболювальне. Після чого ОСОБА_11 підійшов і вдарив його по обличчю долонею правої руки в ліву частину голови. Обвинувачений намагався кликати на допомогу, оскільки був прив`язаний, намагався встати, ОСОБА_11 почав його укладати. ОСОБА_12 намагався його відштовхнути, руками штовхав, звільнився сам. На крики ОСОБА_12 до операційної зайшли його мати і дружина, допомогли встати і вийти. Щоб ОСОБА_11 падав на підлогу не бачив. Бачив людей в білих халатах.
Обвинувачений зазначив, що в ДТП він пошкодив ногу, намагався встати і міг стояти на одній нозі. Також після ДТП у нього декілька разів зупинялось серце. Бити ОСОБА_11 в такому стані він не міг. Мати з дружиною виводили його з операційної під руки, вели в палату, допомогли одягнутися, хтось із лікарів зняв катетер. Після чого він спробував піти з лікарні. Майже на виході хтось, на думку обвинуваченого ОСОБА_13 , смикнув його за праву руку. ОСОБА_12 тягнув його на руці, той щось казав. Мати просила його не чіпати ОСОБА_12 . ОСОБА_13 вдарив матір обвинуваченого в живіт, вона впала, після чого ОСОБА_12 схопив його, але той повалив його на підлогу і почав бити головою об плитку. ОСОБА_12 лежав на спині, ОСОБА_14 був зверху, тримав його за голову. Обвинувачений не захищався, оскільки не мав можливості. Його мати і дружина намагалися зняти з нього ОСОБА_13 . Коли їм це вдалось, той вдарив дружину обвинуваченого в обличчя кулаком. Після чого мати з дружиною і люди допомогли їм піднятися і вони пішли. Залишив лікарню він на одній нозі і в одному кросівку за допомогою матері і дружини. Мати і дружина обвинуваченого звертались до поліції з приводу їх побиття.
Позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, його провина в інкримінованих злочинах підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що він є лікарем анестезіологом 4-ї лікарні, до його обов`язків входить ведення хворих реанімаційного відділення і т. ін. 21.09.2016, приблизно о 07:30 ранку він був старшим по бригаді. У цей час у другій операційної знаходився ОСОБА_12 . Цим хворим потерпілий не займався, а зайшов в операційну, оскільки хворого не можна залишати одного. На операційному столі знаходився ОСОБА_12 і висловлювався нецензурною лайкою. Йому сказали закрити рот (заткнутися), що викликало негативну реакцію з його боку. Він почав вставати зі столу. У нього був катетер в вені, крапельниця натяглася. Від`єднання катетера є небезпечним для життя пацієнта. ОСОБА_7 здалось, що пацієнт зовнішньо неадекватний, він поводився агресивно. Він почав його заспокоювати і укладати на стіл, той схопився і почав його бити: ударив лівою рукою в область правого вуха, потім правою ногою, без взуття, в ногу потерпілого. Від болю потерпілий впав, ОСОБА_12 бив його ногами. Ударів було багато, наносились по всьому тілу. Потерпілий втратив свідомість, а коли отямився, ОСОБА_12 продовжував його бити і лаятися. В операційному блоці були лікарі і ще якісь дві жінки, потім вони втекли. З медперсоналу в операційній не було нікого. Наступні події потерпілий пам`ятає погано.
Потерпілий зазначив, що ОСОБА_12 була зроблена місцева анестезія, загальної анестезії він не отримував. На психічний стан місцева анестезія ніяк не впливає. Медсестра анастезіст ОСОБА_15 перебувала в операційній №2 до того, як прийшов потерпілий, потім вона вийшла в підсобку порахувати препарати і прибігла на шум.
ОСОБА_7 вказав, що за наслідками побиття було проведено обстеження, наклали гіпсову шину, прооперували на наступний день, в зв`язку з переломом ноги. У лікарні він був приблизно два тижні, лікувався 4 місяці. Спосіб життя радикально змінився, він насилу себе обслуговує, біль відчував і продовжує відчувати. Проходив лікування в 18-й поліклініці після виписки з лікарні. Чотири місяці перебував на лікарняному і був непрацездатний.

- поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що працює лікарем хірургом. Відношення до лікування ОСОБА_12 не мав. Знає, що відбулась ДТП за участі водія ОСОБА_12 , який при цьому отримав травми. Вранці перед нарадою він прийшов в ординаторську, там розповіли, що анестезіологу ОСОБА_11 пацієнт зламав ногу. Він запитав, де злочинець, сказали, що він уходить з лікарні. Він запропонував його наздоганяти. Наздогнав його першим, при цьому вказали потерпілому на обвинуваченого інші люди, хотів затримати до приїзду поліції, оскільки вважав це своїм громадянським обов`язком. Гукнув «Стій, дочекайся поліції», той нічого не відповів. ОСОБА_10 наздогнав його зі спини, схопив за ліву руку і отримав удар в око. Він не очікував такої реакції, звертаючись до ОСОБА_12 з вимогою дочекатися поліції. Ознак алкогольного сп`яніння не було, на наркотики не перевіряють. Після удару потерпілий свідомості не втрачав. Похитнувся і присів, схопив його за ноги і сів зверху. Тримав руки обвинуваченого, його супутниці висмикували потерпілому волосся, порвали одяг, подряпали. ОСОБА_12 смикнув його за руку, у нього щось клацнуло. Потім він лікував руку три тижні. Коли потерпілий залишився майже голим, в порваному одязі, він відпустив ОСОБА_12 . Ніхто з присутніх чомусь його не затримав. Коли ОСОБА_10 переодягся і повернувся, обвинуваченого уже не було, він одразу зник.
Під час події ОСОБА_12 вдарив його один раз і смикнув за руку, пошкодив йому руку, спричинив гематому виличної області зліва. Інші пошкодження спричинили його супутниці.
В результаті події йому був завданий фізичний біль, висмикали майже все волосся, він перебував у поганому психічному стані, змінився його звичний уклад життя. Три тижні він лікувався. Була іммобілізована права верхня кінцівка.
Потерпілий вважає, що працівники поліції були в курсі того, що відбувалось. Це сталось на першому поверсі, на шляху до виходу. Було багато свідків. Завідувач відділенням був, ніяких вказівок йому не надавав.
Погроз в адресу потерпілого не надходило.

- поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка вказала, що вона працює медсестрою-анестезистом, ОСОБА_12 не знає. Подія відбулась в двадцятих числах вересня, вранці, пацієнт надійшов близько 7-ї години; нецензурно висловлювався, погрожував розправою їй, а також, коли увійшов ОСОБА_11 , йому і його родині. Коли в операційну зайшов ОСОБА_11 , свідок вийшла в підсобне приміщення поряд, ОСОБА_11 залишився з пацієнтом сам. Вона почула, як розбився флакон, а коли увійшла в операційну, побачила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі, а пацієнт його б`є ногами по всім частинам тіла. Бучина побігла кликати на допомогу. В операційну зайшло багато людей. ОСОБА_11 скаржився на біль в нозі, у нього було розбито обличчя і він не міг встати на ногу.
Свідок вказала, що у ОСОБА_12 стояв катетер, він намагався вирватися, чинив опір, коли його хотіли прив`язувати. Це небезпечно для життя;

- поясненнями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що з ОСОБА_12 раніше не знайомий. У вересні 2016 він прийшов на роботу і побачив біля відділу кадрів бійку між ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . На той час суті конфлікту він не знав. ОСОБА_12 намагався залишити лікарню, а ОСОБА_13 його зупиняв. ОСОБА_12 висловлювався нецензурною лайкою, наносив ОСОБА_13 удари руками в обличчя (рази 2-3 точно), вони стояли. Потім опинились на підлозі. Були ще дві жінки, які порвали одяг ОСОБА_13 і тягнули його за волосся. ОСОБА_13 ударів не наносив. Жінки відтягли ОСОБА_12 і покинули лікарню, висловлюючись нецензурною лайкою і погрожуючи медичному персоналу. Пересувався ОСОБА_12 самостійно. У ОСОБА_13 був порваний одяг, садна, подряпини, вирване волосся.
Про подію з ОСОБА_11 свідок знає з його слів, а саме, що ОСОБА_12 знаходився на операційному столі і намагався його покинути, хоча у нього стояв венозний катетер. ОСОБА_11 намагався його зупинити, ОСОБА_12 його вдарив. У ОСОБА_11 бул перелом гомілки;
-поясненнями ОСОБА_18 , дружини обвинуваченого, яка пояснила, що 21.09.2016 ОСОБА_6
потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, його доставили в лікарню, де надали медичну допомогу. Коли він знаходився в операційній вона почула як він кричить, заглянула в кімнату - він стояв роздягнений посеред приміщення, сказав, що лікар вимагав у нього гроші і вдарив його. Вони з матір`ю попросили медсестру витягти у нього катетер і допомогли вдягтись. Через пошкодження ноги під час ДТП вони не змогли вдягти кросівок. Щоб покинути лікарню вони спустилися на перший поверх, де їх зупинили три лікарі, один з яких перешкоджаючи їм відштохнув матір повалив на підлогу ОСОБА_19 і почав бити його головою об підлогу. Вона захищаючи чоловіка, стала бити нападника кулаками в голову з права, той не реагував, вона стала тягти його за волосся, вирвала пасмо. Лікар встав, вдарив її в око і покинув місце події разом з іншими.

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що ОСОБА_6 її син, потрапив в дорожньо- транспортну пригоди, був доставлений у лікарню швидкої допомоги. Там йому надали першу допомогу, перемістили в операційну на другий поверх. Вони з невісткою чекали в коридорі, почули як син кричить заглянули в кабінет, там був син, лікар та медсестра. Син сказав, що лікар його побив і вимагав гроші. Вони одягли сина і пішли до виходу. На першому поверсі їх зупинив ОСОБА_10 , відштовхнув її в бік, повалив ОСОБА_6 на підлогу, бив його головою об підлогу. Вона намагалась зупинити його, била ОСОБА_10 куди-попало, допомагала невістка. ОСОБА_10 встав вдарив останню в обличчя і разом з іншими лікарями пішов. Вони також залишили лікарню.

- поясненнями свідка ОСОБА_21 , яка указала, що подія відбулась восени 2016 року ОСОБА_12 вона не знала. ОСОБА_11 її колега. Їх відділення робило анестезію. Закінчилась зміна, вона почула шум з операційного блоку і вийшла, побачила агресивного пациєнта, якого намагались заспокоїти його мати і дружина. Потім побачила ОСОБА_11 , який лежав при виході на підлозі. Тілесних ушкоджень у нього вона не бачила, оскільки було багато людей. Потім за дозволом старшого вони уклали ОСОБА_12 в палату, за допомогою двох медсестер, матері і дружини пацієнта витерли йому кров, зробили перев`язку на підборідді і зняли катетер, оскільки він хотів покинути лікарню. Допомога для зняття катетера знадобилась, оскільки пацієнт не давав нічого робити, виражався нецензурною лайкою на адресу медперсоналу, всіх ображав. Після чого він вийшов, так і не заспокоївся. При цьому пересувався самостійно, кульгав.
Свідок зазначила, що в операційному блоці були ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Алкоголем від ОСОБА_12 не пахло, він поводився агресивно, було схоже на стан наркотичного сп`яніння, оскільки зіниці були розширені.
Коли свідок побачила доктора ОСОБА_13 , у нього був порваний одяг, вирване волосся, гематоми на голові, роздряпане обличчя. Про ситуацію знає зі слів ОСОБА_13 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що ОСОБА_12 не знає, але бачить не вперше, особисто вони не знайомі, бачив його в день надходження до лікарні в якості пацієнта, зустрів його, коли була бійка між ним і ОСОБА_13 . Це було в 2016 році. Свідок вказав, що він зайшов до лікарні через головний вхід, йшов коридором, йому назустріч ОСОБА_12 , ОСОБА_13 взяв його за руку, після чого отримав удар в обличчя, між ними зав`язалась бійка. Після того, як вони впали на підлогу, ОСОБА_13 намагався схопити за руки, тулуб ОСОБА_12 . З ОСОБА_12 були дві жінки, які намагались віттягнути ОСОБА_13 , хапали його за волосся і одяг, який порвали. ОСОБА_22 викликав міліціонера. Останній просто спостерігав за тим, що відбувається.Коли свідок побачив ОСОБА_12 , той пересувався самостійно. Свідок зазначив, що ОСОБА_12 виражався нецензурною лайкою, наносив удари ОСОБА_13 , у ОСОБА_13 були садна, жінки порвали його одяг і вирвали волосся.

-показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що бачив як ОСОБА_6 двічі вдарив ОСОБА_10 , вони повалились на підлогу, дві жінки захищали ОСОБА_6 , ОСОБА_10 порвали одяг, висмикнули волосся. Свідок пішов викликати міліцію.

- поясненнями свідка ОСОБА_24 , яка показала, що ОСОБА_11 її колега. ОСОБА_12 бачила в робочий час в операційній, проводила його огляд до операції. Анестезії він не потребував, був емоційний, голосно розмовляв, нецензурно виражався, до медперсоналу був налаштований агресивно.
20-21 вересня свідок чергувала з ОСОБА_11 , був кінець робочої зміни, ранок, 7:00-7:30, вона знаходилась у відділенні інтенсивної терапії, почула крики колег операційного блоку, які вибігли в коридор і кликали на допомогу, кричали, що б`ють лікаря, забігла в операційну, де було близько 5 чоловік, і побачила, як ОСОБА_12 наносить ОСОБА_11 удари ногами. Їх просили зупинитися, хтось із молодих людей намагався втримати ОСОБА_12 , щоб він перестав наносити удари. Свідок підійшла до колеги ОСОБА_11 , у якого на обличчі була кров, він сказав, що не може встати. Привезли каталку, допомогли йому встати і перевезли для надання допомоги. Пізніше від нього вона дізналась, що у него травма ноги, боліла голова. Як лікар ОСОБА_11 не мав відношення до ОСОБА_12 ;

- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №1185-А/16, відповідно до якого в зв`язку з подією 21.09.2016 у ОСОБА_7 мали місце ушкодження:
* закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забита рана слизистої оболонки верхньої губи, гематома правої вушної раковини, садна обличчя, синець в скроневій області справа, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які призвели за собою короткочасний розлад здоров`я;
* закритий уламковий перелом лівої малогомілкової кістки в середній третині, закритий перелом заднього краю лівої великогомілкової кістки з незначним зсувом, розрив дистального міжгомілкового синдесмоза із зсувом, розрив дельтовидної зв`язки лівого гомілковостопного суглоба з підвивихом стопи, які в сукупності відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів).
Перераховані ушкодження утворилися від неодноразової травматичної ударної дії тупого твердого предмету (предметів), з обмеженою площею травмуючої поверхні, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких у вказаних ушкодженнях не відобразилися, садна обличчя утворилися від дії тупих твердих предметів по механізму удар-тертя, удар-ковзання. Указані ушкодження могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові слідчого СВ Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 03.10.2016, ЄРДР №0004747 від 27.09.2016, і медичній карті: побитий пацієнтом в операційній на робочому місці 21.09.2016. Перераховані ушкодження не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту;

- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №1313-А/16, аналогічними даним висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 №1185-А/16, і зазначенням, що перераховані ушкодження могли бути спричинені при обставинах, вказаним потерпілим на слідчому експерименті;

- даними висновку судово-психіатричного експерта №574 від 08.08.2017, відповідно до якого ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі органічного розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує;

- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №5791-Ая/16, відповідно до якого у ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження:
* синці у лівій навколоочній ділянці, з переходом на ділянку проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги та лівої виличної ділянки; на передній поверхні грудей в проекції 2-го правого ребра по середньо ключичній лінії; на лівій боковій поверхні шиї в нижній третині; на передній поверхні лівого плеча в середній третині; на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині; на задній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини;
* садна на тлі синця на розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині;
* садна на правій бічній поверхні шиї в нижній третині; в ділянці проекції тіла лівої лопатки.
Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синці за механізмом удару або удару-стиснення, садна на тлі синця за механізмом удару-тертя, садна за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані в строк, за 1-3 доби до моменту огляду (23.09.2016).
За ступенем тяжкості: синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, розташованих у різних анатомічних ділянках та площинах тіла ОСОБА_10 , можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого з висоти власного зросту виключається;

- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №1361-Ая/17, аналогічними даним висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №5791-Ая/16, і зазначенням, що згідно консультативного висновку лікаря-нейрохірурга діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», що встановлено у ОСОБА_10 , не має свого повного об`єктивного клініко-діагностичного обгрунтування, як даними отриманими при дослідженні неврологічного статусу в динаміці, так і відсутністю даних додаткових методів дослідження (Ехо-ЕГ, ЕЕГ, РЕГ, краніограмм, КТ головного мозку, огляд окуліста), що обумовлено вимогами клінічних протоколів надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою, затверджених наказом МОЗ України від 25.04.200бр. №245 («Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Нейрохірургія»). Таким чином даний діагноз не може бути прийнятий до уваги при визначені ступеню тяжкості.
Згідно консультативного висновку лікаря-травматолога у ОСОБА_10 визначається діагноз: застаріле часткове ушкодження сухожилку надостного м`язу праворуч з його тендінозом. Але враховуючи відсутність проведення додаткових методів дослідження (УЗД або КТ), під час встановлення даного діагнозу, достовірно встановити давність утворення травми правого плечового суглобу, а також встановити причино-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями, що мали місце у ОСОБА_10 та наслідками у вигляді ушкодження ротаційної манжети не є можливим;

- даними висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №2134-Ая/17, аналогічними даним висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №1361-Ая/17.

Вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою і які в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України.
З урахуванням доказової бази суд приходить до висновку, що показання ОСОБА_6 в тій частині, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілим, суперечать зібраним та дослідженим доказам.
Факт завдання тілесних пошкоджень ОСОБА_7 окрім показань потерпілого і свідків, підтверджується висновками судовомедичних експертиз та даними, отриманими під час слідчого експеременту.
У ОСОБА_10 встановлені синці у лівій навколоочній ділянці, з переходом на ділянку проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги та лівої виличної ділянки, на передній поверхні лівого плеча в середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, на задній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини; садна на тлі синця на розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Завдання потерпілому інших тілесних ушкоджень (струс головного мозку, ушкодження ротаційної манжети правого плечевого суглоба), на які він зазначав, не знайшло підтвердження ще на стадії досудового слідства і в провину йому не інкримінується.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який офіційно ніде не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, перебуває на консультативному обліку в КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №16», є інвалідом ІІ групи, в зв`язку з розладом особистості і поведінки внаслідок епілепсії; на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; за місцем мешкання характеризується добре.
Обставин, що пом`якшують, обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 за скоєне, суд виходить з положень ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості - ч. 1 ст. 125 КК України та середньої тяжкості - ч. 1 ст. 122 КК України, також суд бере до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, який в судовому засіданні вину не визнав, у вчиненому не розкаюється.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки, на думку суду, саме даний вид покарання буде сприяти його виправленню і попередить скоєння ОСОБА_6 нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 30000 грн.
В обгрунтування заявлених вимог потерпілий посилається на те, що злочинними діями ОСОБА_6 йому були завдані легкі тілесні ушкодження. Крім того, після указаних дій обвинуваченого йому був поставлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ушкодження ротаційної манжети правого плечевого суглоба, і він проходив амбулаторне лікування за місцем мешкання з 21.09.2016 по 11.10.2016.
ОСОБА_10 зазначає, що злочинними діями обвинуваченого йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в фізичному болю та стражданнях, які він відчував в зв`язку з заподіянням йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень; у душевних стражданнях, викликаних його протиправною поведінкою; у приниженні честі і гідності як людини і медичного співробітника.
В судовому засіданні ОСОБА_6 цивільний позов не визнав, посилаючись на те, що не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
З аналізу доказів, які вивчені судом у кримінальному проваджені, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 . ОСОБА_10 спричинена моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, пов`язаних з самим фактом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, понесеного ним фізичного болю від травм, душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він тривалий час проходив курс лікування.
Однак, в цивільному позові ОСОБА_10 посилається на спричинення йому ОСОБА_6 закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, ушкодження ротаційної манжети правого плечевого суглоба, у зв`язку з якими він проходив амбулаторне лікування за місцем мешкання з 21.09.2016 по 11.10.2016.
Органом досудового слідства і судом визнано доведеним спричинення ОСОБА_6 синців у лівій навколоочній ділянці, з переходом на ділянку проекції зовнішнього кінця лівої надбрівної дуги та лівої виличної ділянки, на передній поверхні лівого плеча в середній третині, на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, на задній поверхні правого плеча на межі середньої та нижньої третини; садна на тлі синця на розгинальній поверхні правого передпліччя у верхній третині. Факт спричинення тілесних пошкоджень, перелічених в цивільному позові не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються дослідженими експертними висновками, наведеними вище.
При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), які зазнав потерпілий. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в розмірі 40000 грн.
В обгрунтування заявлених вимог потерпілий посилається на те, що злочинними діями ОСОБА_6 йому були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження. Внаслідок дій обвинуваченого він переніс операцію на нозі, після якої перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» до 04.10.2016, після чого, до 13.01.2017, знаходився на амбулаторному лікуванні у Харківській міській поліклініці №18 і до цього часу пересувався на милицях. Після виписки з лікарень його стан здоров`я не відновився до попереднього. Він часто відчуває періодичні головні болі, погіршилась пам`ять, біль у нозі, відчуває необгрунтовану втому. Ліва стопа і голіностопний суглоб та нижня третина гомілки станом на 01.02.2017 набряклі, згинання лівої стопи болісне.
ОСОБА_7 вказує, що після злочину його звичайний спосіб життя значно змінився в гіршу сторону, він не може вести активний спосіб життя, займатись спортом, повноцінно пересуватись, приймати повноцінну участь в житті своїх малолітніх дітей, так як не може швидко та вільно рухатись, підіймати тяжкості.
Потерпілий зазначає, що всі перелічені обставини у сукупності змінили його звичайний спосіб життя та змусили вживати додаткових зусиль для його організації після вчинення відносно нього злочину.
ОСОБА_7 вказує, що його родина складається з п`ятьох осіб, єдиним годувальником з яких є він, оскільки його дружина є інвалідом 2 групи в зв`язку з онкологічним захворюванням; одна з доньок також є інвалідом дитинства з діагнозом: симптоматична епілепсія.
Крім того, потерпілий зазначає, що заподіяння йому тілесних ушкоджень викликало сильний фізичний біль, також фізичний біль супроводжував його протягом усього часу лікування і реабілітації.
Таким чином, вказує ОСОБА_7 , протиправними діями ОСОБА_6 йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він відчув в зв`язку із заподіяними тілесними ушкодженнями; у душевних стражданнях, викликаних протиправною поведінкою; у приниженні честі та гідності як людини і медичного працівника.
В судовому засіданні ОСОБА_6 цивільний позов не визнав, посилаючись на те, що не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
З аналізу доказів, вивчених судом у кримінальному проваджені, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 . ОСОБА_7 спричинена моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, пов`язаних з самим фактом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, понесеного ним фізичного болю від травм, душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він тривалий час проходив курс лікування.
Посилання цивільного позивача на те що у нього змінився звичайний спосіб життя в гіршу сторону, він не може вести активний спосіб життя, займатись спортом, повноцінно пересуватись, приймати повноцінну участь в житті своїх малолітніх дітей, так як не може швидко та вільно рухатись, підіймати тяжкості не підтверджується належними доказами.
Виходячи з наведеного, при визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), які зазнав потерпілий. Обгрунтування позовних вимог в іншій частині суд вважає не доведеними. Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Вiдповiдно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амнiстiю у 2016 роцi», звiльненню вiд вiдбування покарання в видi позбавлення волi на певний строк i вiд iнших покарань, не пов`язаних з позбавленням волi, пiдлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжкими або особливо тяжкими вiдповiдно до ст. 12 Кримiнального кодексу України, i особи, визнані винними у вчиненнi необережного злочину, який не є особливо тяжким вiдповiдно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, за умови, що вказані особи: на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи.
Враховуючи, що ОСОБА_6 21.09.2016, до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», вчинені злочини, які не є тяжкими; він є інвалідом ІІ групи, суд доходить висновку, що ОСОБА_6 може бути звiльнений вiд вiдбування покарання за скоєний злочин.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 під час досудового слідства і судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Долю речових доказiв суд вирiшує вiдповiдно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 66, 67, 85, 86 КК України, суд
засудив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання:
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки;
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
На підставі ст. 85, ч. 2 ст. 86 КК України, п. г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 10000 грн.
В задоволення цивільного позову ОСОБА_7 в іншій частині відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 3000 грн.
В задоволення цивільного позову ОСОБА_10 в іншій частині відмовити.

Речові докази: медичний костюм, наданий потерпілим ОСОБА_10 , який зберігається в камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_25