Єдиний унікальний номер 200/5706/18
У Х В А Л А
12 вересня 2019 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
У відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого збігає 19.09.2019 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтовуючи наявність ризиків для даного кримінального провадження, що передбачені ст.177 КПК України. Так, на думку прокурора, ОСОБА_7 , в разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, матиме потенційну можливість ухилятися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Такий ризик підтверджується, зокрема, фактом переховування підозрюваного від органів досудового розслідування на стадії досудового розслідування. Крім того, прокурор посилався і на потенційний ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків у даному провадженні, що в сукупності вказує на необхідність продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, при цьому заявив власне клопотання, про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт. Свою позицію захисник мотивував тим, що ризики, зазначені стороною обвинувачення, не були належним чином обґрунтовані та доведені. Крім того, захисник посилався на фактичну відсутність доказів причетності його підзахисного до скоєння злочину, наявність постійного місця проживання та стійких соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 також заперечував проти клопотання прокурора, при цьому підтримав клопотання захисника про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.
Заслухавши клопотання прокурора та захисника, думку обвинуваченого, дослідивши їх доводи і обґрунтування, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити з наступних підстав.
Постановляючи дане рішення, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в частині наявності ризику того, що обвинувачений, в разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, матиме потенційну можливість здійснення незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не були допитані в ході судового розгляду, а також почати переховуватися від суду, з метою уникнути ймовірного кримінального покарання за скоєння особливо тяжкого злочину.
Більше того, судом при прийнятті даного рішення враховано і практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 26.06.1991 року у справі «Летельє до Франції», в якому зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати у суспільства таку реакцію, що виправдовує попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Безумовно, колегією суддів враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою, має достатньо стійкі соціальні зв`язки, однак, за наявністю ризиків, прямо передбачених ст.177 КПК України, на переконання колегії суддів, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що також у повному обсязі узгоджується з практикою ЄСПЛ, який у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначив, що продовження строку тримання під вартою є виправданим за наявності суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відтак, на думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає вимогам нині діючого КПК України.
Керуючись ст.ст.331, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до_10.11.2019 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3
З оригіналом згідно: Головуючий суддя -

Секретар -