ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 580/1040/17 Номер провадження 11-кп/814/849/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 02.05.2017 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 19 квітня 2019 року

з участю
прокурора ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Цим вироком:

- ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначене остаточне ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

- ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд визнав доведеним, що 02.05.2017 року близько 1 год 00 хв. ОСОБА_6 , запропонував неповнолітньому ОСОБА_7 заволодіти мопедом належним ОСОБА_12 , який знаходився в гаражі № НОМЕР_1 по вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області. ОСОБА_7 погодився на пропозицію ОСОБА_6 і вони разом близько 1 год 30 хв. того ж дня на мопеді ОСОБА_7 прибули до вказаного гаража. ОСОБА_7 виконуючи свою роль у змові залишився біля входу в гараж та спостерігав за навколишньою ситуацією, щоб завчасно попередити ОСОБА_6 про можливу появу сторонніх осіб, а останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення законних прав власника транспортного засобу і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, скориставшись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, за допомогою кувалди, яка була у нього із собою, збив навісний замок із вхідних воріт зазначеного гаража та проник у середину, звідки вивів мопед «Suzuki addres» належний ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_6 на викраденому мопеді, а ОСОБА_7 на власному мопеді поїхали з місця злочину. Викраденим мопедом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 8358 грн.

Також суд визнав доведеним, що 02.05.2017 року близько 2 год 00 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, прибули до гаража АДРЕСА_2 з метою незаконного збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна. ОСОБА_7 виконуючи свою роль у змові залишився біля входу в гараж та спостерігав за навколишньою ситуацією, щоб завчасно попередити ОСОБА_6 про можливу появу сторонніх осіб, а останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення законних прав власника майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, проник у середину гаража, звідки вивів мопед «Suzuki sepia 50» в несправному стані, належний ОСОБА_13 . В подальшому викраденим мопедом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 10195 грн 20 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо останнього змінити, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

При цьому просить врахувати, що ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «розлад поведінки та емоцій» . Під час досудового та судового слідства в спілкуванні із захистом, ОСОБА_6 не міг адекватно реагувати та відповідати на запитання мотивуючи це тим, що напередодні зазначених подій вживав спиртне і вранці проснувся дома, а тому вважав, що не міг скоїти правопорушення. Захисник вказує, що це не спосіб обвинуваченого уникнути відповідальності, наслідок поведінкового розладу психіки.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, страждає на психічне захворювання, знайшов собі роботу і працює, позитивно характеризується, проживає в багатодітній сім`ї, має можливість виплатити завдану шкоду за рахунок відшкодування часини заробітної плати, протягом останніх двох років не скоїв будь яких правопорушень, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.

Позиція інших учасників провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 його законний представник ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_10 покладалися на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_14 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 ніким з учасників провадження не оскаржується.

Фактичні обставини провадження, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегія суддів, у відповідності до ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду в цій частині не переглядає.

У відповідності до зібраних у кримінальному провадженні доказів, дії ОСОБА_6 кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185, ст. 304 КК України.

Згідно статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як видно із матеріалів провадження, саме вказаними нормами закону керувався суд першої інстанції, при постановлені вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 .

Зокрема, при обранні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання, передбаченого ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, які відноситься до тяжких злочинів, даних, що характеризують особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Місцевим судом належним чином враховано особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, позитивну характеристику за місцем проживання, перебування останнього на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «розлад поведінки та емоцій», те що на обліку у наркологічному диспансері він не перебуває, вину в інкримінованих злочинах та цивільний позов потерпілого не визнав, завдану шкоду не відшкодував.

Надано судом і належну оцінку досудовій доповіді Лебединського районного відділу з питань пробації ( т.1 а.с.47-49) , згідно якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд в повній мірі зважив на характеристику його особи і її було достатньо для прийняття відповідного рішення. При цьому призначене судом покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

З врахуванням конкретних обставин вчинення обвинуваченим злочинів і його ставлення до скоєного, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Також, колегія суддів вважає, що покарання призначене в межах санкцій ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст. 304 КК України та за сукупністю злочинів, є достатнім для виправлення та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів, не знаходить підстав ні для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , ні для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Під час апеляційного перегляду вироку суду, не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лебединського районного суду Сумської області від 19 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4