УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року

м. Київ
справа № 171/2151/17

провадження № 51-4372ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2019 року,
встановив:
За вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді громадських робіт за місцем роботи строком на один рік з відрахуванням щомісячно в дохід держави п`ятнадцяти відсотків з його заробітку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_5 , та стягнуто на його користь з ОСОБА_4 6 559,47 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн моральної шкоди та 19 384,40 грн. витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 24 червня 2019 року вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого та ухвалу апеляційного судів та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений ОСОБА_4 ,посилаючись на незаконність, на його думку, вироку місцевого та ухвалу апеляційного судів, наводить доводи, які фактично зводяться до його незгоди з наданою судами оцінкою доказам, заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, засуджений посилаючись у касаційній скарзі на незаконність та необґрунтованість вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, не зазначив, у чому полягає незаконність цього судового рішення відповідно до ст. 438 КПКі не навів обґрунтування, з огляду на положення статей 370, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.

Крім того, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не долучив до касаційної скаргизавірених належним чином копій оскаржуваних судових рішень.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3