ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2804/19 Справа № 185/4590/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000441 від 24.02.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів задоволено.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 домашній арешт відмовлено.
Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на 60 днів, тобто до 1 листопада 2019 року, включно.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено у виді позбавлення волі до 10 років. ОСОБА_7 може переховуватись від суду, в позапроцесуальний спосіб незаконно впливати на потерпілого та недопитаних свідків, що було підтверджено в судовому засіданні показами раніше допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про погрози з боку обвинуваченого. Суд вказав, що відсутність будь-якого житла обвинуваченого в м. Павлограді була підтверджена показами свідка ОСОБА_9 та негативною характеристикою з місця проживання, заява громадської організації «Нове життя» про можливість надання курсу реабілітації, не може забезпечити належного виконання умов домашнього арешту, що в своїй сукупності підтверджує заявлений прокурором ризик можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду. Усі встановлені обставини в сукупності виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу. Встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час не втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого не перестала бути суспільно небезпечним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутній ризик впливу обвинуваченим на свідків, оскільки останні вже були опитані судом та надали покази, а також відсутній ризик переховування від суду, так як доказів його наявності не надано.
Зазначає, що обвинувачений має інфекційні захворювання ВІЛ та гепатит С, а в установі попереднього ув`язнення стан його здоров`я погіршується, належна медична допомога обвинуваченому не надається.
Враховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений підтримали свою апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, посилався на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів справи, в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 24.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК.
Відповідно до матеріалів провадження, під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 03.09.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено у виді позбавлення волі до 10 років. ОСОБА_7 може переховуватись від суду, в позапроцесуальний спосіб незаконно впливати на потерпілого та недопитаних свідків, що було підтверджено в судовому засіданні показами раніше допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про погрози з боку обвинуваченого. Суд вказав, що відсутність будь-якого житла обвинуваченого в м. Павлограді була підтверджена показами свідка ОСОБА_9 та негативною характеристикою з місця проживання, що в своїй сукупності підтверджує заявлений прокурором ризик можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду. Усі встановлені обставини в сукупності виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що відсутні або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а сама тяжкість злочину не є підставою для продовження тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не врахував обставин того, що обвинувачений має інфекційні захворювання ВІЛ та гепатит С, а в установі попереднього ув`язнення стан його здоров`я погіршується, належна медична допомога обвинуваченому не надається, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд при постановленні ухвали вказані обставини, особу обвинуваченого та стан його здоров`я врахував та надав їм належну оцінку в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, можливу міру покарання, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах тримання під вартою
Посилання апеляційної скарги на те, що незважаючи на відсутність у обвинуваченого місця проживання, згідно заяви громадської організації «Нове життя», вони мають можливість надати ОСОБА_7 курсу реабілітації та притулок, а тому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не доцільним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки перебування обвинуваченого за адресою реабілітаційного центру, з огляду на мету і підстави обрання запобіжного заходу, не зможе забезпечити належного виконання умов домашнього арешту.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4