Справа № 317/3839/17
Провадження № 1-кп/317/38/2019
ВИРОК
Іменем України
26 липня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Запорізького районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, має1 неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.10.2017 року, в 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись на території кар*єру № 1, що знаходиться неподалік в м.Запоріжжя, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав суху речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, та маючи умисел на зберігання, помістив у паперовий згорток, який зберігав з метою власного вживання, без мети збуту, до моменту виявлення працівникам поліції за наступних обставин:
29.10.2017 року приблизно об 11.00 годині ОСОБА_4 перебував на зупинці громадського транспорту біля буд.24 по вул.Гранітній в с.Наталівка Запорізького району Запорізької області де у порушення ч.1 ст.178 КУПАП вживав спиртні напої, чим звернув на себе увагу працівників поліції та під час складання останніми протоколу про адмінправопорушення було проведено поверхневий огляд ОСОБА_4 , в ході проведення якого в лівій кишені брюк ОСОБА_4 було виявлено та вилучено паперовий згорток з сухою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 7-2040 від 17.11.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого є забороненим канабісом загальна маса якого в перерахунку на суху речовину склала 5,752 г.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав вину повністю у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 29.10.2017 року, у денний час доби, він знайшов наркотичні засоби, які поклав в паперовий згорток та залишив собі для особистого вживання. У подальшому, наркотичний засіб переніс та наркотичний засіб був вилучений працівниками поліції під час обшуку. У скоєному щиро розкаюється. Наркотичні засоби вживає періодично.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження розяснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які помякшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка помякшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, що підтверджується поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_4 відсутні.
Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, вік та здоровя обвинуваченого, характеризуючі особистість обвинуваченого, обставини: раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину , не працює.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Але документально такі витрати не підтверджено.
Відповідно до п.3 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, повязаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обовязки, передбачені ст.76 КК України: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження масою 5,752 г, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Запорізького районного суду ОСОБА_1