ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3070/19 Справа № 197/1177/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року подання Державної установи "Широківський виправний центр (№75)" задоволено та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засудженим вжито всіх заходів для погашення заборгованості по виконавчому листу, оскільки засуджений сумлінно працює з дати початку строку відбування покарання та відрахування здійснюються в максимальному розмірі, а факт наявності частково невиплаченої заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні подання.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відмовити.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що засуджений в період з 2004 до 2014 року чотири рази судимий, з яких тричі за вчинення злочинів, передбачених ст. 164 КК України. При цьому, за двома останніми вироками ОСОБА_7 звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, а нові злочини вчиняв маючи не зняті та не погашені судимості та в період невідбутого покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим до нього судом при призначенні покарання застосовувались положення ст. 71 КК України. Окрім цього, за час перебування у Бахмутській УВП ОСОБА_7 характеризувався негативно, заохочень не мав, допустив одне порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, яке погашене за спливом часу. До того ж, з наявної заборгованості по сплаті аліментів у сумі 39 672, 28 грн., на час звернення з поданням до суду сплачено лише 10 921, 09 грн. При цьому, перебуваючи 8 місяців на волі, ОСОБА_7 не вжив жодних заходів з метою погашення заборгованості.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Димитрівського міського суду Донецької областівід 22 травня 2017 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 164, ст.ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 5 місяців.
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_7 за час перебування в ДУ Широківський виправний центр (№75)(з 03 травня 2018 року) характеризується позитивно, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має 4 заохочення, з червня 2018 року працює за строковим трудовим договором, щомісячно здійснюються утримання із зарплати, режим утримання не порушує, стягнення не має, в скоєному щиро розкаюється, регулярно відвідує заходи виховного впливу.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується позитивно за час відбування покарання в ДУ Широківський виправний центр (№75), однак його поведінка не була бездоганною за весь час відбування покарання та відповідно не є такою, що зазнала позитивних змін.
Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 з 09.02.2018 року утримувався в ДУ «Бахмутська установа виконання покаранб (№6)», де характеризувався негативно, не дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок для установи, за що мав стягнення. До того ж, до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 164 КК України притягується не вперше та вчинив злочин, за який засуджений, в період умовно-дострокового звільнення та маючи заборгованість по сплаті аліментів за попереднім судовим рішенням.
За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення, про що свідчить неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не зазнала позитивних змін, а тому підстави для задоволення його клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відсутні.
Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні подання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Державної установи "Широківський виправний центр (№75)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4