справа №619/4319/19
провадження №1-кп/619/457/19
22.11.2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, тобто незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи.
Представник потерпілого надав до суду заяву, в якій зазначив, що майнова шкода відшкодована у повному обсязі, будь-яких претензій не має.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.246 КК України - незаконна порубка дерев у лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про ОСОБА_4 , який не працює, не одружений, має неповну вищу освіту, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є визнання вини підсудним, щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового провадження не виявлено.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити згідно з положеннями ст.100 КПК України, застосувавши спеціальну конфіскацію до речей, які були безпосереднім знаряддям та предметом злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За положенням п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Згідно із ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи, що ОСОБА_4 скоїв незаконну порубку дерев, автомобілі, арештовані ухвалою слідчого судді від 11.10.2019 року, не є засобом чи знаряддям злочину, і їх слід повернути власнику.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 96-1, 96-2, 246 КК України, ст.ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки ЗИЛ модель 131 д.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки ЗИЛ модель 131 д.н. НОМЕР_3 , автомобіль марки ЗИЛ модель 131 д.н. НОМЕР_4 - скасувати після набрання вироком законної сили та повернути майно власнику.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1