ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/4495/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/866/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч. 1 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001776 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка, Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.06.2014 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на два місяці з 29.07.2019 року по 29.09.2019 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на менш суворий та не пов`язаний з позбавленням волі.
Вказує на те, що відносно нього продовжено дію запобіжного заходу строком на 62 дні, що являється порушенням приписів КПК України.
Вважає, що порушено його право на захист у зв`язку з тим, що прокурор за 3 години до початку судового засідання не ознайомив його з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, також не мав змоги ознайомитися зі змістом клопотання і під час судового засідання, оскільки прокурор заявив клопотання в усній формі.
Зазначає, що прокурор посилався на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, однак їх не аргументував, а перерахував ті ж самі ризики, що були підставою для попереднього продовження строку дії запобіжного заходу.
На думку обвинуваченого, суд зобов`язаний був відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки державний обвинувач не зміг надати суду докази того, що наявні ризики переховування від суду, здійснення впливу на учасників судового провадження чи вчинити інші протиправні дії.
Стверджує, що прокурор своє клопотання обґрунтовував виключно припущеннями, які не підтверджуються фактичними обставинами кримінального провадження.
Звертає увагу, що за час перебування в слідчому ізоляторі м. Миколаєва, значно погіршився його стан здоров`я, на підтвердження чого в його медичній карточці містяться відповідні записи.
Має на утриманні малолітню дитину віком 6 років, яка потребує моральної та матеріальної допомоги.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Херсона від 24 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На теперішній час у провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України.

У відповідності до приписів ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 травня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу до 29 липня 2019 року включно.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд виходив із того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Обвинувачений раніше судимий за скоєння умисного корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Стадія судового розгляду, дані по особу обвинуваченого та тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватості, а також продовження існування ризику переховуватися від суду та впливати на свідків, суд визнав обставинами, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Перевіряючи доводи апелянта про необхідність зміни йому запобіжного заходу на менш суворий, колегія суддів враховує наступне.

Як видно із матеріалів провадження , ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч 1 ст. 115 КК України , за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.

На час затримання характеризувався негативно, як особа, що схильна до скоєння правопорушень.

Матеріли провадження не містять жодних відомостей про наявність у обвинуваченого, родини, утриманців, місця роботи чи законного джерела доходів.

Отже слід дійти висновку , що у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, які б стримували його від порушення процесуальних обов`язків.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на наявність у нього на утриманні дитини віком 6 років, не підтвердженні жодними доказами, а отже не можуть бути прийняті до уваги.

Матеріли провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливого злочину, йому призначалося покарання із випробуванням. Наразі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів відразу ж після закінчення іспитового строку за попереднім вироком.

Наведені відомості, характеристика обвинуваченого за місцем проживання дають підстави для висновку, що обвинувачений має репутацію особи, схильної до вчинення злочинів та ведення антигромадського способу життя, що у сукупності з відсутністю у нього законного джерела доходів, свідчить про наявність ризику вчинити інші кримінальні правопорушення.
Тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, утриманців доводить наявність ризику переховуватися від суду.
З огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується та не були допитані всі свідки , не досліджені у повному обсязі докази, суд дійшов вірного висновку про те, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків .
На переконання судової колегії апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавлення волі, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на дій стадії судового розгляду.
Твердження обвинуваченого про упередженість та суб`єктивність висновків суду слід визнати безпідставними, оскільки суд, при вирішенні питання щодо продовження строків тримання під вартою, врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а і дані про особу обвинуваченого, який характеризується як особа, що схильна до скоєння правопорушень, та сукупність інших відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, що в сукупності і стало підставою для прийняття рішення про необхідність продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Посилання обвинуваченого на порушення вимог КПК при розгляді клопотання, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки положення ч. 2 ст. 184 КПК України щодо обовязку надати матеріали клопотання не пізніше ніж за 3 години до його розгляду розповсюджуються лише на стадію вирішення питання про застосування запобіжного заходу , і не стосуються стадії продовження його дії.
На стадії судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Разом із тим заслуговують на увагу доводи обвинуваченого про порушення судом вимог закону при визначенні строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
Всупереч вказаним нормам закону суд продовжив строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 2 місяці , що перевищує 60 днів, а тому ухвала суду в цій частині на підставі п 4 ч 1 ст. 408 КПК України підлягає зміні.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування ухвали та зміни обвинуваченому на цій стадії розгляду кримінального провадження запобіжного заходу на більш м`який.
Апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404,405, 407, п.3 ч.1 ст. 409, п.4 ч.1 ст.408,419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Змінити ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29 липня 2019 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважати продовженим строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, а саме з 29 липня 2019 року по 26 вересня 2019 року включно.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,
суддя ОСОБА_2