Справа № 487/7536/19
Провадження № 1-кс/487/8069/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2019 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000188 від 20.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, українця, громадянина України, поліцейського роти №3 батальону №1 Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000188 від 20.03.2019 року звернувся із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних слідчих ТУ ДБР та слідчих регіональної прокуратури області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 260 (двісті шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 499460 гривень та у разі внесення застави прокладенням обов`язкові, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 категорично заперечувала проти задоволення клопотання, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на необґрунтованість підозри виходячи з того, що кримінальне провадження № 0000188 внесене до ЄРДР 20.03.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 365 КК України, тобто підстави для реєстрації даного кримінального провадження це одержання неправомірної вигоди, проте суду вказані матеріали не надані. З постанови прокурора від 07.10.2019 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань вбачається, що працівниками поліції, прізвище яких не зазначено, спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 , що не інкримінується ОСОБА_4 . В протоколі про результати аудіо-відео контролю особи зазначено, що оперативний робітник діє на підставі доручення №349 від 08.05.2019 року та ухвали слідчого судді апеляційного суду від 24.04.2019 року, проте вказані документи слідчий не надав, з урахуванням того, що заява потерпілого ОСОБА_8 датована 16.09.2019 року, що позбавляє переконатися чи в межах строку проведено контроль особи, тому протокол про результати аудіо-відео контролю особи є неналежним доказом. Закон зобов`язує слідчого суддю здійснювати перевірку про законність и незаконність отримання доказів, які були покладені в основу повідомлення про підозру, незаконність їх отримання вказує на необґрунтованість підозри. Крім того, необхідність дослідження доказів на стадії досудового розслідування вказує й зміст ст. 84, 94 і 178 КПК України . В заяві ОСОБА_8 від 26.09.3029 року, протоколу його допиту 17.09.2029 року, значно різняться підписи ОСОБА_8 , що дає підстави для сумніву, що виконані вони цієї особою, а в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.09.2019 року відсутня його підпис. Крім того, клопотання не містить виклад обставин та жодних даних, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні. При цьому, підозрюваний раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та роботи, характеризується позитивно, має батьків пенсіонерів, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Крім того, визначений прокурором розмір застави, який перевищує розмір застави за вчинення тяжкого злочину, є безпідставним.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання, підтримав думку свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000188 від 20.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за № 240 о/с від 03.07.2017 року , відповідно до ч. 2 ст. 47, ч. 1 ст. 49, ст. 52 та ч. 1 ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію» призначено ОСОБА_4 поліцейським роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Одесі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції» (Далі поліцейський роти ОСОБА_4 ).

З 08.12.2017 поліцейського роти ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський роти № 3 батальйону № 1 ОСОБА_4 є представником органу виконавчої влади, який повинен служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіяти злочинності, підтримувати публічну безпеку і порядок. Згідно зі ст. 62 цього ж Закону, під час виконання покладених на поліцію повноважень, останній є представником держави, а його законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Таким чином, поліцейський роти ОСОБА_4 постійно здійснює функції представника влади та відповідно до Примітки ч. 1 ст. 364 КК України є службовою особою. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» поліцейський роти ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.

Так, у відповідності до розстановки сил та засобів 1 батальйону особового складу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України поліцейський роти ОСОБА_4 (жетон - № 0132143) та інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_9 (жетон - № 0002482) (далі інспектор роти ОСОБА_9 ) у період часу з 20 години 00 хвилин 31.05.2019 по 8 годину 00 хвилин 01.06.2019 заступили на чергування у піший патруль (позивний 0364) на квадрат залізничного вокзалу станції «Одеса Головна» в м. Одесі та прилеглої території.

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були одягнені у формений одяг поліцейського, а також екіпіровані табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами.

Під час здійснення патрулювання 01.06.2019 приблизно о 02 годині 30 хвилин поліцейський роти ОСОБА_4 та інспектор поліції ОСОБА_9 на території залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2 побачили громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановлену в ході досудового розслідування особу чоловічої статі, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння.

Після чого, в поліцейського роти ОСОБА_4 та інспектора поліції ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне примушування ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі вчинити дії, що суперечать їх волі, а саме: надання свідчень про нібито причетність їх до вчинення кримінального правопорушення - крадіжки золотого ланцюга.

Далі, продовжуючи вчиняти злочинні дії, реалізовуючи свій злочинний умисел, поліцейський роти ОСОБА_4 та інспектор поліції ОСОБА_9 вступивши у злочинну змову, попередньо домовившись про спільне вчинення злочину, діючи узгоджено, групою осіб, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, демонструючи свою явну перевагу над вказаними громадянами, з метою підпорядкування їх своїй волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 29, 30, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», ст.ст. 207, 208, 213 КПК України, ст.ст. 260, 261 КУпАП незаконно без будь-яких підстав затримали ОСОБА_8 та невстановлену в ході досудового розслідування особу чоловічої статі, нібито за підозрою у вчиненні крадіжки золотого ланцюга та проти їх волі доставили останніх до опорного пункту поліції Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП НПУ, який розташований у підвальному приміщенні залізничного вокзалу станції «Одеса Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2.

З метою реалізації злочинної змови, поліцейський роти ОСОБА_4 завів невстановлену особу чоловічої статі до службового кабінету, а в цей час інспектор поліції ОСОБА_9 , перебуваючи біля вхідних дверей службового кабінету, в порушення вимог ст. 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», з метою отримання визнання від ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки золотого ланцюга, почав чинити психологічний тиск, висловлюючись нецензурною лайкою, погрожуючи застосуванням фізичної розправи, заподіяв останньому фізичний біль та страждання, що виразилися у систематичному та тривалому нанесенні ударів спеціальним засобом - гумовим кийком, а також руками і ногами по різних частинах тіла ОСОБА_8 .

Не отримавши від ОСОБА_8 бажаного зізнання у скоєнні злочину, інспектор поліції ОСОБА_9 наніс удар ногою у спину ОСОБА_8 , від чого той упав на підлогу зазнавши сильного фізичного та морального страждання, що принизило його честь і гідність, при цьому благав поліцейських припинити протиправні дії.

У подальшому, цього ж дня, у період часу з 03 години 12 хвилин по 03 годину 32 хвилину, з метою реалізації злочинних намірів, поліцейський роти ОСОБА_4 та інспектор поліції ОСОБА_9 у приміщенні службового кабінету, який розташований у підвальному приміщенні залізничного вокзалу станції «Одеса-Головна» за адресою м. Одеса, Привокзальна площа, 2, продовжуючи чинити психологічний тиск, що виразилось у висловлюванні нецензурної лайки в бік ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі, погрожуючи застосуванням фізичною розправою, з метою примушування ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи чоловічої статі у вчиненні дії, що суперечать їх волі, а саме отримання визнання у нібито вчиненні правопорушення - крадіжці золотого ланцюга, почали вчиняти насильницькі дії щодо останніх, які виразились у тривалому, систематичному нанесенні чисельних ударів руками, ногами та спеціальними засобами гумовими кийками по різних частинах тіла ОСОБА_8 та невстановленій в ході досудового розслідування особі чоловічої статі, принижуючи їх честь та гідність, причинивши останнім сильного фізичного та морального страждання.

07.10.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, морального страждання шляхом нанесення побоїв, з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього визнання, вчиненні за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , на даної стадії досудового розслідування, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України підтверджують досліджені матеріали кримінального провадження: заявою громадянина ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.09.2019, протоколом проведення слідчого експерименту від 17.09.2019, рапортом о/у Одеського управління ДБВ НПУ від 11.04.2019, протоколом про результати аудіо,- відео контролю особи від 26.09.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 з посиланням на недопустимість доказів, якими прокурор обґрунтував клопотання, щодо не надання матеріалів негласних (слідчих) дій, які на теперішній час стороною обвинувачення не розсекречені та відмінність підпису потерпілого, оскільки стороною захисту будь-яких переконливих доказів щодо недопустимості вказаних доказів слідчому судді не надано, а є тільки її припущенням. При цьому, слідчим суддею враховується, що оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне:

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачає позбавлення волі до 10 років, тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування, крім того, за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, дає змогу впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 2, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, оскільки не надано доказів на підтвердження ризику щодо можливості знищити чи сховати речі і документи, вчинити інше або продовження кримінального правопорушення, а також може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, а саме надалі вчиняти неправомірні дії або вчинити інший злочин пов`язаний з його службовою діяльністю.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків і потерпілого у даному кримінальному провадженні. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положення ч.5 ст. 182 КПК України передбачають, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , підвищений суспільний резонанс вказаного злочину, у вчиненні якого підозрюється службова особа правоохоронного органу.

Крім того, слідчий суддя враховую особу підозрюваного, який одружений, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 100 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200700 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави, що дорівнює 260 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 499460 грн., оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи» яка закладена в правовому інституті застави.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000188 від 20.03.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 127 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 08.12.2019 року включно.
На виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою затримати ОСОБА_4 в залі суду.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 100 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 200700 (двести тисяч семьсот) грн.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю щосереди;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 08.12.2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1