Справа № 461/7016/19
Провадження № 1-кс/461/8099/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою про визнання протиправною бездіяльність слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , процесуальних прокурорів та скасувати постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року. Покликається на те, що зазначена постанова є незаконною, упередженою, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи та такою, що підлягає скасуванню. Просить скаргу задовольнити у повному обсязі та поновити строк на оскарження, оскільки постанову отримала 11 вересня 2019 року.

ОСОБА_3 в прохальній частині скарги просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки та можливість розгляду скарги без їх участі, суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Нормою статті 304 ч. 1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчим слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року.

Слідчим слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 25 жовтня 2018 року винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до Конституції України (ст.ст.124,129) одним із основних принципів судочинства є обов`язковість рішень суду, тому судові рішення, вироки, ухвали, постанови є обов`язковими до виконання на всій території України. Недотримання цього принципу порушує нормальну діяльність органів правосуддя, перешкоджає виконанню судових актів, і тягне за собою відповідальність за злочин, передбачений ст.382 КК України, який є спеціальним видом службового зловживання.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження не встановлено, та скаржником не надано документів, що йому завдано матеріальну. Вважаю, що оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим є недостатньо обґрунтованою і прийнята без з`ясування всіх обставин справи. Слідчий не навів мотивів свого рішення.

Як вбачається із п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.

Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.

В даному випадку, винесення постанови слідчим, у випадку, коли він визнає це за необхідне являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена передчасно, є необґрунтованою, а тому таку слід скасувати, зобов`язавши слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання її потерпілою та за результатами розгляду клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити скаржнику в порядку та в строки визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, слідчий суддя не має правових підстав для зазначення слідчому тих дій, які він повинен виконати, оскільки слідчий є процесуально самостійною особою, таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги скарги щодо зобов`язання вчинити слідчим певні дії які заявлені у скарзі не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :
Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду із скаргою.

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 25 жовтня 2018 року про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року скасувати.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 110, 220 КПК України вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 003680 від 15 серпня 2018 року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1