Справа № 631/947/18
Провадження № 1-кп/615/120/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000280 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Львове Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні 18.06.2019 року захисник заявив клопотання про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 до Харківського апеляційного суду з поданням про його направлення для розгляду по суті до Нововодолазького районного суду Харківської області.

В обґрунтування захисник зазначив, що підсудність кримінального провадження у відповідності до КПК України відноситься до Нововодолазького районного суду Харківської області, оскільки інкримінований ОСОБА_3 злочин вчинено в Нововодолазькому районі, досудове розслідування закінчено Нововодолазьким ВП ГУ НП в Харківській області. Обвинувачений, потерпілий та свідок проживають на території Нововодолазького району.

Звернув увагу, що в Нововодолазькому районному суді Харківської області розглянуто інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який весь час з`являвся в 22 судові засідання. Крім того, на розгляд суду надійшло ще одне кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 №631/358/19, яке призначено у підготовче судове засідання, але двічі відкладено у зв`язку з неявкою потерпілого.

З урахуванням найбільшої ефективності та збереження принципу безперешкодного доступу до правосуддя, захисник вважає за доцільне розглядати кримінальне провадження у Нововодолазькому районному суді Харківської області.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на те, що апеляційною інстанцією в березні 2019 року вже вирішено дане питання та зазначено, що спір про зміну підсудності не допустимий.

Обвинувачений та потерпілий в підготовче судове засідання черговий раз не з`явилися, причину не прибуття суду не повідомили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ч.1 ст.32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Як встановлює ст.34 КПК України до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення його оперативності та ефективності може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків.

Стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Практика Європейського суду щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 § 1, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд

постановив:

Направити до Харківського апеляційного суду подання про направлення кримінального провадження №0000280 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, для розгляду до Нововодолазького районного суду Харківської області.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, передбачене ч.1 ст.392 КПК України. .

Суддя ОСОБА_1