У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, українки, громадянки України, фізична особа підприємець, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за №0001846 від 08.07.2017, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката - ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.358 КК України, за наступних обставин.
У провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001846 від 08.07.2017, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч.3 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.358 КК України.

В ході досудового розслідуванні у кримінальному провадженні встановлено наступне:

Так на початку 2017 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти власності, втупивши у злочинну змову з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами розробили з останньою злочинний план по заволодінню земельними ділянками та об`єктами нерухомості що належать територіальній громаді міста Одеси з метою подальшої їх реалізації та розподілення незаконно отриманих коштів між всіма співучасниками.

Кінцевою метою першої частини злочинного плану було підшукування об`єктів нерухомості та земельних ділянок що належить територіальній громаді міста Одеси з метою їх подальшого заволодіння.

Кінцевою метою другої частини злочинного плану було виготовлення та отримання завідомо підроблених право установчих документів на об`єкти нерухомості та земельні ділянки якими планувалось заволодіти, підшукування та залучення співучасників фізичних осіб на яких за вищезазначеними підробленими документами будуть оформлятись права на об`єкти нерухомості та земельні ділянки.

Кінцевою метою третьої частини злочинного плану було надання до органів державної реєстрації завідомо підроблених документів, отримання (реєстрація) права власності на об`єкти нерухомості та земельні ділянки що належать територіальній громаді міста Одеси, з метою продажу в подальшому цих прав та отримання неправомірної вигоди.

Відповідно до розробленого плану ОСОБА_8 повинна була підшукувати об`єкти нерухомості та земельні ділянки, на території міста Одеси, вирішувати питання щодо виготовлення підроблених право установчих документів для реєстрації права власності в органах державної реєстрація, залучати необхідних для цього співучасників та координувати їх дії.

ОСОБА_7 згідно плану повинна була залучати співучасників на яких за завідомо підробленими документами планувалось оформлювати право власності на об`єкти нерухомості, координувати їх дії, організовувати процес реєстрації та переоформлення у нотаріусів, підшукувати потенційних покупців на земельні ділянки, якими планувалось заволодіти шляхом надання завідомо підроблених документів до органів державної реєстрації, вирішувати організаційні питання вчинення злочину, отримувати та розподіляти отримані грошові кошти від продажу нерухомості.

Приступивши до реалізації першої частини вищевказаного раніше розробленого злочинного плану ОСОБА_8 , у невстановлений час, залучивши невстановлених досудовим розслідуванням осіб відшукала земельну ділянку площею 57 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , яка належать територіальні громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради та якою планувалось незаконно заволодіти.

На виконання другої частини злочинного плану ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з кола своїх знайомих, залучила до вчинення злочину ОСОБА_4 , якій запропонувала спільно вчиняти розроблений ними злочинний план за винагороду у вигляді частини грошових коштів отриманих у такий спосіб, на яку планувалось зареєструвати право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , якого фактично не існувало, з метою отримання права на вищезазначену земельну ділянку.

Продовжуючи виконання другої частини плану ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, через невстановлених осіб отримала завідомо підроблені право установчі документи на підставі яких планувалось зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2 , а саме: рішення виконавчого комітету Центральної райради депутатів трудящих №б/н від 17.11.1987, в якій зазначено що ОСОБА_4 , виділено земельну ділянку площею 100 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 23.10.2017, видавник ТОВ «Південьжитлобуд», виготовлений на ім`я ОСОБА_4 в якому зазначено що нібито за вищезазначеною адресою на земельній ділянці 57 кв.м. розташована будівля загальною площею 37,1 кв.м.

Отримані документи, ОСОБА_8 , при невстановлених слідством обставинах та час, передала ОСОБА_7 для подальшої реалізації злочинного плану.

Згідно інформації департаменту архівної справи та діловодства ОМР, рішення виконавчого комітету Центральної райради депутатів трудящих №б/н від 17.11.1987 щодо виділення земельних ділянок не існує та досудовим розслідуванням встановлено, що фактично зазначених приміщень ніколи не існувало.

Приступивши до виконання третьої частини злочинного плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, ОСОБА_7 передала завідомо підроблені право установчі документи на вищезазначені об`єкти нерухомості залученій нею співучасниці - ОСОБА_4 , яка в подальшому, згідно вказівок ОСОБА_7 , мала надати їх до органів державної реєстрації з метою оформленням права власності на об`єкт нерухомості та отримання права на земельну ділянку.

24.10.2017 ОСОБА_4 діючи за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулась до КП «Реєстраційна служба Одеської області» за адресою: м. Одеса, вул. Гімназична, 21, де з метою реєстрації права власності на приміщення за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 37,1 кв.м., нібито розташоване згідно технічного паспорту на земельній ділянці площею 57 кв.м. надала державному реєстратору ОСОБА_9 , завідомо підроблені документи, а саме: рішення виконавчого комітету Центральної райради депутатів трудящих №б/н від 17.11.1987, технічний паспорт, серія та номер б/н, виданий 23.10.2017, видавник ТОВ «Південьжитлобуд», розуміючи що рішення шодо виділення йому вищезазначеної земельної ділянки ніколи не приймались та фактично вказаного об`єкту нерухомого майна не існує та ніколи не існувало. На підставі наданих документів ОСОБА_9 прийнято рішення щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на приміщення за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 37,1 кв.м., нібито розташоване згідно технічного паспорту на земельній ділянці площею 57 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України - до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно листа юридичного департаменту Одеської міської ради від 13.02.2019 вищезазначена земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, та враховуючи що рішення про законну передачу земельної ділянки не приймалось право на неї отримано з порушенням прав територіальної громади м. Одеси.

З врахуванням листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 20.03.2019, встановлено що нормативна грошова оцінка земельної ділянки 57 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 станом 24.10.2017 складає 252 185, 6 грн. (4421,31 х 57);

Враховуючи вищевикладене, зареєструвавши право на об`єкти нерухомого майна, за завідомо підробленими документами, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 діючи групою осіб за попередньою змовою, залучивши до вчинення злочину, ОСОБА_4 , шляхом обману заволоділи правом на земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Одеси, площею 57 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 загальною вартістю 252 185, 6 грн.

Крім того продовжуючи свої злочинні наміри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, почали підшукувати потенційних покупців права власності на приміщення та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , яка вже була зареєстрована на підконтрольній особі ОСОБА_4 ...

В результаті ОСОБА_7 знайшла в якості покупця ОСОБА_10 , якому домовилась продати зазначений об`єкт нерухомості за 15 000 доларів США, однак з метою мінімізації податків оформити угоди договорами дарування.

Так ОСОБА_4 діючи за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01.11.2017 згідно догворів дарування здійснила відчуження об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 на користь представника ОСОБА_10 ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_10 особисто передав грошові кошти в сумі 30 000 доларів США громадянці ОСОБА_7 ( згідно курсу НБУ 805 800 грн), з яких 15 000 доларів США (згідно курсу НБУ 402 900 грн) була оплата за відчуження об`єкту нерухомості за адресами: АДРЕСА_2

04.06.2019 року відносно ОСОБА_4 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190.
Підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; розрахунком завданої матеріальної шкоди виконаної ГУ Держгеокадастру в Одеській області; протоколом огляду дисків за результатами проведення НСРД; протоколами огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 4; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; копіями документів отриманими в результаті здійснення тимчасових доступів.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні злочинів, за які передбачено реальну міру покарання у виді позбавлення волі, розуміючи це може перераховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від покарання, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (на теперішній час всі завідомо підроблені документи за допомогою яких здійснювалось кримінальне правопорушення не встановлені, та перебуваючи на волі підозрюваний може їх знищити або спотворити з метою уникнення кримінальної відповідальності); незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні (у кримінальному провадження велику частину доказів становлять покази свідків, потерпілих, та перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрювана може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни або перекручування їх показань що призведе до негативних наслідків досудового розслідування); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (оскільки всіх спільників ще не встановлено, тобто перебуваючи на волі підозрюваний може допомогти їм уникнути кримінальної відповідальності); вчиняти інші кримінальні правопорушення (протиправні дії з привласнення грошових коштів носять системний та спланований характер, а також є єдиним джерелом доходу підозрюваного). Окрім цього просив застосувати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі 402 900 гривень.
Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого, оскільки ризики, наведені в клопотанні слідчого, не доведені, ОСОБА_4 має постійне місце проживання.
Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрювану, вислухавши думку прокурора та адвоката, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки не всі наведені в клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, а також не доведено що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть досягти мети кримінального провадження.
Пред`явлена підозрюваній ОСОБА_4 підозра у інкримінованих злочинах підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та долученими до клопотання, зокрема: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; розрахунком завданої матеріальної шкоди виконаної ГУ Держгеокадастру в Одеській області; протоколом огляду дисків за результатами проведення НСРД; протоколами огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 4; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; копіями документів отриманими в результаті здійснення тимчасових доступів.

Як встановлено в судовому засіданні, в якості доказу щодо наявності ризиків, сторона обвинувачення посилається на те, що підозрювана вчинила особливо тяжкий злочин.
Так, сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не є підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
На підставі ч. 4 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу / досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року, проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і по суті беззастережно забороняє позбавлення свободи, крім випадків, передбачених і встановлених законом відповідно до певної процедури.
При застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не судима, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Ризик незаконного перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином не конкретизований слідчим у клопотанні та не розкритий прокурором в судовому засіданні, а тому слідчий суддя вказівку на наявність такого ризику до уваги не бере.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі до 8 років, проте ОСОБА_4 має постійне місце проживання, а тому є достатньо підстав вважати, що запобігти ризикам переховування від органу досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, знищення, спотворення доказів у кримінальному провадженні, можливо, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, 04.06.2019 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 03.08.2019 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 179, 181, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22:00 години до 07:00 години за адресою АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці в рамках строку проведення досудового розслідування, тобто до 03.08.2019 року.
Покласти на підозрювану обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) не залишати місце проживання з 22:00 години до 07:00 години, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за першою вимогою в розумні строки;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 07.06.2019 року.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 03.08.2019 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали слідчого судді буде проголошено 08.06.2019 року о 17:40 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

08.06.2019