Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1697/17

Номер провадження: 1-кп/511/11/19

13 вересня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження №0000849 від 06.07.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хіжине Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 20.04.2016 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачується в тому, що повторно 05.07.2017 року біля 17 год. 45 хв, з метою незаконного заволодіння чужим майном, прибув до квартири АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись у відсутності господаря будинку та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник в приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору. Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому йому обвинуваченні та у вчинені злочину за ч.3 ст.185 КК України не визнав та в суді показав, що в липні 2017 року він проживав у свого товариша ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 по сусідству з помешканням ОСОБА_9 . В той день вони з ОСОБА_8 у останнього вдома вживали алкогольні напої і коли в них закінчились цигарки, обоє пішли до будинку потерпілої. Із будинку вийшла свідок ОСОБА_10 , яка є сестрою ОСОБА_6 та яка на той час була вдома, вона винесла їм на їх прохання недопалки цигарок, після чого вони пішли додому, знову пили та лягли спати. Розбудив їх ввечері в будинку ОСОБА_8 дільничний інспектор ОСОБА_11 , та повідомив, що з будинку ОСОБА_6 пропав мобільний телефон. Він заявив відразу інспектору, що до крадіжки телефону він не причетний. Він також бачив на вулиці в цей день, як дільничний інспектор ОСОБА_11 , ОСОБА_6 знайшли телефон в кущах навпроти будинку ОСОБА_6 . Нічого про крадіжку телефону він не знає, на вулиці біля будинку потерпілої він ходив, збирав недопалки цигарок, біля сусіда по квартирі по АДРЕСА_5 в той день з кущів збирав малину.

Однак в підтвердження винуватості ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 , яка під час слухання даної справи змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », в судовому засіданні показала, що 05.07.2017 року вона була на роботі, коли біля 17 години їй подзвонила сестра ОСОБА_14 , яка в той день була в неї вдома в квартирі АДРЕСА_3 та доглядала її доньку. Сестра їй повідомила, що з квартири пропав телефон. Це відбулося в той час, як вона ходила покликати дівчинку з двору додому, а телефон залишила в будинку на підзарядці. При цьому двері будинку та хвіртку не закривала. Сестра помітила крадіжку телефону біля 17 години. Також вона їй сказала, що це міг бути ОСОБА_4 , так як саме його вона бачила на вулиці біля кущів малини, які ростуть біля сусіднього будинку і де в подальшому був знайдений телефон.

Допитана по справі свідок обвинувачення ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що 05.07.2017 року вона була вдома у сестри ОСОБА_16 по АДРЕСА_3 з малолітньою племінницею. До будинку сестри приходив в цей день ОСОБА_4 разом з сусідом на ім`я ОСОБА_17 , просив цигарки. Телефон марки «Самсунг» білого кольору вона залишила в будинку на підзарядку. Вона виходила з будинку шукала дитину на вулиці. Зникнення телефону вона виявила не зразу, а біля 17 години. Коли вона йшла шукати дівчинку, будинок не зачиняла, по дорозі бачила ОСОБА_4 у дворі сусіда ОСОБА_17 , а коли поверталась до дому, бачила, як ОСОБА_4 вибіг з двору будинку сестри та побіг в бік кущів малини, які ростуть в 20 метрах від квартири сестри, а тому вважає, що це він міг вкрасти телефон. Про крадіжку по телефону повідомила сестру та поліцію, і дільничний інспектор з сестрою знайшли викрадений телефон в кущах малини, біля яких вона бачила раніше ОСОБА_4 .

Також допитаний по справі свідок обвинувачення ОСОБА_18 суду показав, що йому в цей день зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила про викрадення телефону з її будинку. 05.07.2017 року під вечір він прибув до її помешкання. На місці події була поліція, всі знаходились на вулиці, в тому числі і ОСОБА_4 , який сказав, що в нього не має телефону. Телефон знайшли в кущах навпроти будинку ОСОБА_6 .

Відповідно свідок обвинувачення дільничний інспектор Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 суду показав, що 05.07.2017 року він прибув на місце події за повідомлення про вчинення злочину по телефону від ОСОБА_6 . Прибувши на місце злочину почав встановлювати осіб, які можливо причетні до крадіжки телефону. З цією метою він пішов до помешкання ОСОБА_8 та запитав у нього про телефон, на що останній повідомив, що бачив свого знайомого ОСОБА_4 біля двору ОСОБА_19 . Потім разом з потерпілою та свідками вони знайшли викрадений телефон в кущах малини в 20 м від квартири потерпілої. Зазначив, що в розмові з ним, ОСОБА_4 визнав себе винним в крадіжці телефону.

Крім показів свідків обвинувачення, в судовому засіданні оглянуті та дослідженні такі письмові докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_4 :

- заява ОСОБА_20 ( ОСОБА_13 ) від 06.07.2017 року до Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області про крадіжку з її будинку про АДРЕСА_3 мобільного телефону та зарядного пристрою, в якій вона підозрює ОСОБА_4 (а.с.164);

- протокол огляду місця події від 06.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , належне ОСОБА_20 (а.с.166);

- протокол огляду місця події від 06.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості біля домоволодіння за адресою АДРЕСА_6 . Під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору (а.с.173);

- довідка про вартість мобільного телефону «Самсунг Дуос» та зарядного пристрою до нього. (а.с.179);

- постанова про приєднання речових доказів від 07.07.2017 року, згідно якої до матеріалів справи в якості речового доказу долучено мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» та зарядний пристрій;

- протокол огляду предмету від 07.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору (а.с.181);

- схоронна розписка потерпілої ОСОБА_6 про отримання від працівників Роздільнянського ВП ГУНП України в Одеській області викраденого у неї мобільного телефону та зарядного пристрою (а.с.186);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.07.2017 року з фототаблицями, під час якого ОСОБА_15 в присутності законного представника показала та розказала про обставини викрадення телефону марки «Самсунг Дуос» та зарядного пристрою, а також показала, що коли вона поверталась додому з вулиці, то бачила, як з двору будинку АДРЕСА_7 вийшов ОСОБА_4 (а.с.187);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_8 вказав на особу під № 3, як на особу, яку він 05.07.2017 року о 17 год 45 хв бачив біля місця, де знайшли викрадений у ОСОБА_20 мобільний телефон та зарядний пристрій (а.с.197)

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, перевіривши докази обвинувачення на предмет їх допустимості, належності та достатності, оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Так відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора .

Про це також йдеться у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Так обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, так і в суді категорично заперечував свою причетність до вчинення даного злочину, його визнавальні покази в матеріалах справи відсутні.

Суд, аналізуючи вищенаведені покази усіх свідків обвинувачення та потерпілої у співставленні з даними обвинувального акту, приходить до висновку, що ні свідки, ні потерпіла безпосередніми свідками крадіжки телефону з будинку потерпілої не були, а відтак суд вважає, що їх покази в цілому не мають самостійного доказового значення та не містять відомостей щодо обставин крадіжки майна за викладених в обвинувальному акті обставин.

Так потерпіла ОСОБА_16 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_11 прибули на місце вчинення злочину після того, як телефон був викрадений і в їх присутності він був знайдений в кущах біля сусіднього будинку. Свідок ОСОБА_10 , сестра потерпілої, вказувала на те, що бачила в той день обвинуваченого в подвір`ї будинку сестри, а також біля кущів малини біля сусіднього будинку, де знайшли телефон, однак ОСОБА_4 цього не заперечував та показав в суді, що в подвір`ї потерпілої він збирав в цей день недопалки від цигарок, а у сусіда їв малину. В судовому засіданні дільничний інспектор ОСОБА_11 повідомив суду, що ОСОБА_4 безпосередньо під час його викриття підтверджував причетність до крадіжки телефону, однак в матеріалах справи відсутні будь-які визнавальні покази ОСОБА_4 на досудовому слідстві або явки з повинною. Слідчий експеримент згідно матеріалів кримінального провадження за його участю не проводився.

Тому, суд вважає, що причетність ОСОБА_4 до крадіжки телефону має бути підтверджена більш достовірними показами, ніж покази допитаних по справі свідків, або повинні бути більш переконливі докази в сукупності з показами даних свідків.

Однак із наданого суду обвинуваченням протоколу огляду місця події від 06.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , належне ОСОБА_6 , доказів перебування ОСОБА_4 в будинку ОСОБА_6 не виявлено.

Із протоколу огляду місця події від 06.07.2017 року з фототаблицями встановлено, що телефон, про крадіжку якого було повідомлено потерпілою ОСОБА_6 , в цей же день було знайдено не у обвинуваченого ОСОБА_4 , а під час огляду відкритої ділянки місцевості біля домоволодіння за адресою АДРЕСА_6 . Так під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору.
Виходячи з обставин, викладених в обвинувальному акті, саме ОСОБА_4 викрав мобільний телефон з будинку та заховав його в кущах малини, однак будь-яких доказів користування викраденим майном і можливістю розпорядитися викраденим майно у зазначений спосіб, тобто сховати викрадений телефон безпосереднього після вчинення злочину, суду стороною обвинувачення не надано. Доказів перебування викраденого телефону у ОСОБА_4 судом не встановлено..
Не має таких даних і в наданому стороною обвинувачення протоколі огляду предмету від 07.07.2017 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» білого кольору та зарядний пристрій до нього чорного кольору, будь-яка слідова інформація з телефону не вилучалась та не досліджувалась в ході розслідування даного кримінального провадження.

Крім цього стороною обвинувачення в зв`язку зі смертю одного із свідків обвинувачення ОСОБА_8 надано по справі його письмові покази на стадії досудового розслідування, в яких на думку суду свідок викривав ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки телефону.
Між тим суд, не встановив конкретної ролі цих показань у визнанні ОСОБА_4 винним, ці покази безумовно не є єдиним доказом обвинувачення, висунутого проти ОСОБА_4 , і також суд вважає, що нічого на даний час не вказує на те, що вони є «вирішальними» для результату розгляду справи, так як свідок також лише пояснював, що ОСОБА_4 був біля будинку потерпілої ОСОБА_6 в той день, про що зокрема вказувала і свідок ОСОБА_10 , однак цих показів загалом не достатньою для звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Досудове слідство інших належних доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення крадіжки телефону з будинку потерпілої ОСОБА_6 , тобто вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не зібрало.
Тому у суду існують сумніви, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено саме ним.

Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому в вину злочину не була доведена під час судового розгляду даного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, у відповідності з вимогами ст.62 Конституції України, приймаючи до уваги, що в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви по справі, в тому числі, що стосується достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитись та вирішуватись на користь підсудних, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає виправданню за недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.185КК України.
Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати відсутні, обвинуваченому запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.07.2017 року на тимчасово вилучене речі, а саме- мобільний телефон «Самсунг Дуос» та зарядний пристрій до нього та вважати їх повернутими потерпілій ОСОБА_20 після набрання вироком законної сили.(а.с.185)
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинувачем та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1