Справа №348/1935/13-к
Провадження № 1/345/2/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,

підсудного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_5 вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 , незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю та боєприпаси без передбаченого законом дозволу, незаконно заволодів транспортним засобом, умисно знищив чуже майно шляхом підпалу, незаконно заволодів паспортом та іншим важливим особистим документом.

Злочини вчинено при наступних обставинах.

Підсудний ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин, придбав та зберігав вогнепальну зброю самозарядний пістолет виготовлений за зразком системи «Браунінг», 1906 року іспанського виробництва типу «Мартін» під 7,65 мм патрон «Браунінг М. 1897» та набої до нього.

В 2008 році в м. Івано-Франківську підсудний ОСОБА_5 познайомився з потерпілим ОСОБА_7 . 06.12.2008 року він позичив у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 70 000 грн. терміном до 26.02.2009 року під заставу нерухомого майна, що було оформлено нотаріально посвідченим договором. Вказані кошти підсудним були повернуті, у зв`язку з чим 11.11.2009 року договір іпотеки було припинено.

У березні місяці 2010 року вони вдвох вирішили спільно придбати на території Хустського району Закарпатської області піщаний кар`єр.

Зранку 27.03.2010 року приблизно о 08.00 год., за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на власному автомобілі марки «ВАЗ-21099», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , і залишив там свій автомобіль. Далі вони вдвох на автомобілі підсудного марки «Нісан Мікра», державний номерний знак НОМЕР_2 , виїхали з м. Івано-Франківська у напрямку Закарпатської області.

Рухаючись у напрямку Закарпатської області, підсудний ОСОБА_5 запропонував потерпілому ОСОБА_7 по дорозі оглянути закинуті військові споруди та об`єкти, що знаходяться неподалік с. Ценжів Тисменицького району, які можна було б демонтувати та продати з них будівельні матеріали. ОСОБА_7 на вказану пропозицію погодився і підсудний в с. Ценжів Тисменицького району Івано-Франківської області звернув з траси на лісову дорогу, якою вони доїхали до території колишньої військової частини НОМЕР_3 , що знаходиться в лісовому масиві, наближеному до АДРЕСА_3 .

Приблизно о 9.30 год. під час огляду підземної частини військових комунікацій, перебуваючи всередині бункеру, ОСОБА_5 , скориставшись моментом, коли потерпілий повернувся до нього спиною і направлявся до виходу, діючи умисно, з метою позбавлення життя потерпілого, із пістолета, виготовленого за зразком системи «Браунінга» 1906 року іспанського виробництва типу «Мартін» під 7,65 мм патрон «Браунінг М.1897» здійснив один прицільний постріл із невеликої відстані в життєво важливу ділянку тіла голову ОСОБА_7 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді наскрізного вогнепального кульового поранення шиї та голови зліва з переломом кісток основи та склепіння черепа, забоєм та ділянками розмізченням головного мозку, крововиливами під оболонки головного мозку, мозочка, в речовину та шлуночки головного мозку, що супроводжувалось масивною зовнішньою кровотечею, від яких ОСОБА_7 помер тут же на місці події.

З метою приховання слiдiв злочину, ОСОБА_10 на місці події оглянув труп ОСОБА_7 та витягнув з кишені куртки ключі вiд його автомобiля, а також підібрав два мобільних телефони марки «Нокіа 1209» та «Самсунг» E1880I», які забрав з собою i з мiсця події скрився.
Намагаючись не привернути до себе уваги, ОСОБА_10 . вiд території військового містечка повернувся іншою дорогою через с. Грабівка та Завій Калуського району Iвано-Франківської областi. Рухаючись по дорозі до м. Iвано-Франківська, з метою приховання слiдiв злочину, пiдсудний викинув мобільні телефони потерпiлого на узбіччя дороги в районі с. Майдан, Тисменицького району Iвано-Франківської областi.
Пiсля скоєного вбивства, повернувшись в АДРЕСА_2 , за своєю домашньою адресою, ОСОБА_10 переодягнувся в інший одяг, а взуття та куртку, у яких був на момент скоєння злочину виніс із будинку та поклав до автомобiля ОСОБА_7 .
Дiючи умисно, з метою приховати сліди злочину та відвести вiд себе підозру, ОСОБА_10 незаконно заволодiв транспортним засобом належним потерпілому автомобілем марки ВАЗ 21093 ciporo кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . На вказаному автомобілі ОСОБА_10 виїхав з міста в протилежному до мiсця вчинення вбивства напрямку, i заїхав на територію лісового масиву поблизу с. Колодіївка Тисменицького району Iвано-Франківської областi.
Оглянувши салон автомобiля, ОСОБА_10 незаконно заволодiв паспортом ОСОБА_7 , посвідченням водія, свідоцтвом про реестрацію вказаного транспортного засобу. Пiсля цього, з метою приховання слiдiв злочину, облив автомобiль заздалегідь приготовленим бензином та підпалив його разом з своїм одягом.
Внаслідок вчиненого підпалу належний ОСОБА_7 автомобiль ВАЗ 21093 було повністю знищено, чим заподіяно матеріальних збитків на суму 33243,35 грн.
Рухаючись дорогою вiд мiсця, де ним було підпалено автомобіль, до колиби «Смерекова хата», ОСОБА_10 викинув в придорожні чагарі паспорт, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Підсудний ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, в судовому засіданні давати показання відмовився згідно положень ст. 63 Конституції України.

Незважаючи на невизнання вини підсудним, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведена у судовому засіданні сукупністю доказів, зокрема показаннями потерпілого, свідків та письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 , батько вбитого ОСОБА_7 , повідомив суду, що підсудний та його син були знайомі з 2008 року, між ними існували ділові стосунки. В 2008 році син позичив підсудному певну суму коштів під заставу будинку його дружини у Закарпатській області. Декілька раз підсудний позичав у його сина гроші. Через деякий час основна сума боргу була повернута і договір іпотеки був припинений. Однак, певна частина коштів залишалась неповернутою. Тому підсудний запропонував сину 2 земельні ділянки, з яких вони вибрали земельну діяльну по вул. Івасюка в м. Івано-Франківську, на якій підсудний запропонував зробити шиномонтаж.

Також знає, що син позичав кошти в розмірі 20 чи 30 тисяч доларів у знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в подальшому передав ОСОБА_5 для розмитнення устаткування для заводу по виготовленню металочерепиці. Про отримані суми були надані розписки, які знаходилися в машині сина. Дані кошти підсудний повинен був повернути через 2 місяці. Через місяць син отримав від ОСОБА_5 пропозицію придбати піщаний кар`єр в Закарпатські області. ОСОБА_7 зацікавився даною пропозицією та почав збирати кошти, а також запланував разом з підсудним поїздку, щоб оглянути даний об`єкт.

27.03.2010 зранку син ОСОБА_13 поїхав на зустріч з підсудним ОСОБА_5 і більше не повернувся. Того ж дня, не отримавши жодного дзвінка від сина, десь о 15.00 год. він декілька раз намагався йому зателефонувати, але телефони були вимкнені. Тоді він дізнався номер телефону ОСОБА_5 і кілька разів телефонував до нього, щоб розпитати про свого сина. Однак підсудний пояснював йому, що ОСОБА_13 до нього того дня не приїхав.
Зранку 28.03.2010 йому стало відомо, що автомобіль сина ОСОБА_13 виявили спаленим в лісі біля с.Колодіївка Тисменицького району, а тому він звернувся в міліцію із заявою про зникнення сина. Згодом від працівника поліції він дізнався, що син мертвий, а ОСОБА_5 зізнався в його вбивстві та розповів де він викинув документи сина. Наступного дня зранку, разом з молодшим сином ОСОБА_14 та товаришем ОСОБА_13 вони поїхали на місце виявлення спаленого автомобіля і за орієнтиром, отриманим від ОСОБА_5 через працівника міліції, знайшли паспорт, посвідчення водія і свідоцтво на транспортний засіб, які видали потім працівникам міліції. Того ж дня після обіду працівники міліції повідомили його, що тіло його сина виявлене в закинутому бункері поблизу с. Ценжів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Також вказав, що за окремими записами його сина, які збереглись та за зверненням кредиторів сина він визначив розмір боргів, які син мав у зв`язку з посередництвом у кредитуванні ОСОБА_5 . Батько підсудного в порядку відшкодування заподіяної матеріальної шкоди повернув йому 109 000 доларів США.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав змінене прокурором обвинувачення в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_15 в судове засідання не з?явилася, однак подала заяву про розгляд справи в її відсутності, підтримала змінене прокурором обвинувачення. Також повністю підтримала заявлений нею цивільний позов та просила його задоволити.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суд, що 28.03.2010 близько 16.00 год. він їхав велосипедом на автозаправку. В с. Майдан Тисменицького району, піднімаючись вгору, зійшов з велосипеда і рухався обочиною. В районі залізничного мосту, під яким проходить дорога, на узбіччі, за канавою виявив мобільний телефон, який приніс додому та віддав синові. Більше, ніж через тиждень з моменту, коли він знайшов телефон, до нього прийшли працівники міліції, які вилучили цей телефон.

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_17 , який є рідним братом підсудного, встановлено, що про обставини смерті ОСОБА_7 йому нічого не відомо. Знав, що брат підтримував стосунки з ОСОБА_7 , після 20.03.2010 року мав місце випадок, що брат їдучи разом в машині розмовляв з ним по телефону. Про те, що брат зичив у ОСОБА_7 кошти для нього довідався тільки 29.03.2010 року, після того як батько потерпілого повідомив його про трагедію. Тоді ОСОБА_18 , який був з батьком ОСОБА_7 , розповів йому про це. Про те, що брат ОСОБА_14 залучав кошти ОСОБА_7 до бізнесу по організації автостоянки не знав, довідався про це від батька ОСОБА_7 після його смерті, коли при зустрічі той показував йому блокнот. Відомо було, що брат хотів відчужити частину цієї ділянки (том 1 а.с. 172-174).

Також в судовому засіданні були оголошені показання свідка ОСОБА_19 про те, що він та покійний ОСОБА_7 були однокласниками. ОСОБА_13 працював в офісі «Перша українська агенція з повернення кредитів», а він займався реалізацією медичного обладнання. На початку березня місяця 2010 року до нього приїздив ОСОБА_7 з приводу позики коштів на кар`єр. На даний час всі кошти, позичені ОСОБА_7 , повернуті його батьком. Жодних претензій щодо коштів не має (том 2 а.с. 63-67).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_20 , який є братом вбитого ОСОБА_7 , встановлено, що його брат ОСОБА_13 та ОСОБА_5 познайомились в 2008 році і тривалий час підтримували ділові стосунки. В кінці 2008 року брат ОСОБА_13 позичив 75 000 грн. ОСОБА_5 під заставу будинку його дружини в Закарпатській області. Договір позики було нотаріально оформлено від його імені. Згодом брат неодноразово позичав ОСОБА_5 кошти. Тричі, на прохання брата, через його відсутність у м. Івано-Франківську він протягом 2009 року особисто передавав ОСОБА_5 кошти в сумі 1 200 доларів США та 300 Євро, а також 1 000 та 2 000 доларів США. Однак, про деталі їх боргових взаємин не був детально поінформований. Від брата йому стало відомо, що ОСОБА_5 в рахунок існуючих перед братом боргів запропонував йому переоформити земельну ділянку, яка була у користуванні на вулиці ОСОБА_21 , з умовою доплатити за неї кошти. Загальна її вартість була оцінена в 50 000 доларів США. Також від брата ОСОБА_13 йому відомо про те, що він позичив кошти ОСОБА_5 для його брата ОСОБА_17 і збирав кошти на купівлю кар`єру в Закарпатті. Конкретні суми, які позичались та мали бути повернуті йому не відомі. Бачив, що боргові розписки та інші документи брат зберігав в автомобілі.

27.03.2010 зранку близько 07.00 год. до брата зателефонував ОСОБА_5 . Оскільки брат спав, то він розбудив його і передав телефон. Після цього брат поїхав на зустріч з ОСОБА_5 , так як вони вдвох мали їхати на Закарпаття. Того ж дня, близько 17.00 год. йому передзвонив товариш ОСОБА_22 та повідомив, що хтось випадково на Калуській трасі знайшов телефон ОСОБА_13 . Після цього, він став телефонувати на інший телефон брата, однак той не відповідав. Разом з товаришем брата ОСОБА_18 поїхав до ОСОБА_5 , який сказав, що з ОСОБА_13 того дня не зустрівся. Наступного ранку їм повідомили, що машина ОСОБА_13 була знайдена спаленою і тоді він повідомив батькові про телефон. Після цього вони звернулися в міліцію. Кредитори брата після цього приходили до батька з приводу повернення боргів ОСОБА_13 , однак деталі фінансових зобов`язань йому не відомі.

29.03.2010 разом з батьком та другом брата ОСОБА_23 вони поїхали на місце, де був виявлений автомобіль брата та неподалік знайшли належні йому документи (том 2 а.с. 41-45).

В судовому засіданні оголошені показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що підтримував з померлим ОСОБА_7 дружні відносини. 27.03.2010 в період часу між 14.00 год. та 16.00 год. йому подзвонив невідомий чоловік та повідомив, що зможе повернути його за винагороду. ОСОБА_23 вирішив забрати телефон, так як подумав, що він належить комусь з його друзів, та домовився про зустріч з ним біля заправки «Укрнафта». При зустрічі невідомий чоловік розповів, що за декілька хвилин до дзвінка знайшов даний телефон на обочині дороги по Калуській трасі. Після повернення додому він почав переглядати телефонну книгу отриманого мобільного телефону, де побачив, що він був записаний як « ОСОБА_24 », і саме так його в дитинстві називав ОСОБА_7 . Він подумав, що даний телефон належить йому та почав телефонувати на відомий йому номер ОСОБА_13 , однак з абонентом не було зв`язку. Тоді він зателефонував його брату ОСОБА_14 , від якого довідався, що на даний час ОСОБА_13 немає, а також те, що останній лише тиждень тому придбав телефон «Самсунг». Після цього ОСОБА_14 приїхав близько 18-19 год. та забрав телефон.
23.03.2010 він разом з батьком та братом ОСОБА_7 поїхали на місце, де був виявлений обгорілий автомобіль, неподалік якого знайшли паспорт ОСОБА_7 та обкладинку для його автомобільних документів, в якій знаходилися посвідчення водія, медична довідка та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль (том 2 а.с. 56-60).
Свідок ОСОБА_25 , показання якої були оголошені в судовому засіданні, пояснила, що знала ОСОБА_7 ще з шкільних років, а з серпня місяця 2009 року вони періодично зустрічались. Вперше прізвище ОСОБА_5 почула від ОСОБА_7 , який показував їй нотаріально посвідчений договір про позику під заставу будинку, який був оформлений на його брата, просив пояснити, що можна зробити у випадку неповернення коштів. Згодом при зустрічах ОСОБА_7 часто показував їй розписки, консультувався чи правильно вони написані. Їй відомо від ОСОБА_7 про те, що у нього є земля в районі магазину «Арсен», яку він хотів би оформити (взяти в оренду чи викупити), планував зробити на ній автостоянку. У цьому контексті теж звучало прізвище ОСОБА_5 . Під Новий Рік знову спілкувались з ОСОБА_7 і він розповідав, що позичив ОСОБА_5 для брата гроші, які мали бути повернені до весни. Пізніше розповів про намір придбати з ОСОБА_5 кар`єр в Закарпатській області, вважав це дуже вигідним капіталовкладенням, оскільки зі збутом піску мав допомагати батько ОСОБА_5 . Також ОСОБА_7 дуже довірливо ставився до стосунків з ОСОБА_5 . При розповідях ОСОБА_7 про кар`єр звучала сума 12 чи 17 000 доларів США, однак чи передавались ці кошти їй не відомо. Зі слів ОСОБА_7 питання по земельній ділянці та кар`єрі мало вирішитись найближчим часом (том 2 а.с. 68-70).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_26 встановлено, що він був знайомим з ОСОБА_7 . В березні місяці 2010 року ОСОБА_13 звертався до нього з проханням позичити гроші, які, з його слів, були необхідні для придбання кар`єру. Він відмовив йому, оскільки грошей не мав. 26.03.2010 року мав телефонну розмову із ОСОБА_13 , який повідомив, що в суботу зранку з ОСОБА_5 виїздить на Закарпаття. Зі слів ОСОБА_13 пропозицію купити кар`єр отримав від підсудного (том 2 а.с. 78-79).

Згідно оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_27 він протягом п`яти років підтримував дружні відносини з ОСОБА_7 . На початку березня місяця 2010 року до нього приїздив ОСОБА_28 з приводу позики коштів в сумі 3 000 доларів США, однак він відмовив йому, так як не мав грошей (том 2 а.с. 80-81).

Свідок ОСОБА_29 , показання якого були оголошені в судовому засіданні, повідомив, що в березні місяці 2010 року, він, працюючи на посаді заступника начальника УКР УМВС України в Івано-Франківській області, займався розшуком зниклого ОСОБА_7 та спаленого автомобіля «ВАЗ-21099» в районі Вовчинецьких гір Івано-Франківської міської ради згідно отриманих повідомлень та був присутнім на виїзді. Після проведених оперативних дій він разом з начальником УКР УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_30 запросили ОСОБА_5 в примішення УМВС по вулиці Сахарова, 15 в м. Івано-Франківську для з`ясування обставин зустрічі з ОСОБА_7 . ОСОБА_5 давав неоднозначні показання, змінював їх. Протокол явки з повинною оформляв співробітник УМВС ОСОБА_31 . Крім того, він разом з ОСОБА_30 були в бункері, де керуючись поясненнями ОСОБА_5 через телефон ОСОБА_32 , виявили труп ОСОБА_7 . Будь-яких заходів фізичного та психологічного тиску до ОСОБА_5 не застосовувалося (том 2 а.с. 141-143).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_33 , який працював водієм служби «Мерседес таксі 1551», встановлено, що він на власному автомобілі з позивним « ОСОБА_34 » 27.03.2010 року о 12.22 год. прийняв замовлення від диспетчера і поїхав на виклик в с. Вовчинці до колиби «Смерекова хата». В тому місці в автомобіль сів чоловік, якого відвіз на вулицю Вовчинецька, 129 в м. Івано-Франківську (том 2 а.с. 208-210).

З показань свідка ОСОБА_35 , оголошених в судовому засіданні, відомо, що 27.03.2010 він, працюючи таксистом служби «1551», отримав виклик на вулицю Вовчинецька в м. Івано-Франківську, де він забрав пасажирів, чоловіка та жінку, яких відвіз в кафе «Буржуй» по вулиці Промислова (том 2 а.с. 213-214).

Крім показань свідків вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Протоколом огляду місця події від 29.03.2010 року, яке проводилося в період часу з 15.00 год. до 18.00 год., зафіксовано, що у ході огляду підземної частини бункеру на території недіючої військової частини НОМЕР_3 виявлено труп ОСОБА_7 та вилучено гільзу калібру 7,65 мм (том 1 а.с.28-53).

З протоколу додаткового огляду місця події від 01.04.2010 року вбачається, що у результаті повторного огляду у бетонному бункері, що знаходиться на території Прикарпатського військового лісгоспу, де було виявлено труп ОСОБА_7 , виявлено та вилучено кулю калібру 7,65 мм. (том 1 а.с.54-58).

У протоколі додаткового огляду місця події від 05.07.2010 року детально описана місцевість навколо бункера та схема розташування приміщень бункера. Встановлено неможливість пересуватись на другому рівні бункеру без наявності штучного освітлення, через цілковиту темряву та велику кількість вибоїн, будматеріалів, арматури та інших предметів на підлозі, що залита водою на висоту до 10 см (том 1 а.с.59-67).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події 27.03.2010 року в лісовому масиві біля с.Колодіївка Тисменицького району виявлено згорілий автомобіль марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_7 (том 1 а.с.121-131).

Протоколом виїмки від 06.04.2010 року зафіксовано факт вилучення у ОСОБА_7 документів його сина ОСОБА_13 , які знайдені ОСОБА_20 неподалік від місця події, де був виявлений спалений автомобіль «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме медичну довідку, технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія ОСОБА_7 (том 3 а.с.19).

Згідно даних протоколу виїмки від 19.04.2010 року у ОСОБА_16 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 1209», який був знайдений ним на узбіччі дороги в районі с.Майдан Тисменицького району (том 3 а.с.23).

Висновком судово-медичної експертизи №125-Е від 06.05.2010 встановлено, що на трупі ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: наскрізне вогнепальне кульове поранення шиї та голови зліва з переломами кісток основи та склепіння черепа, забоєм та ділянками розміченням головного мозку, мозочка, в речовину та шлуночки головного мозку, в м`які тканини голови, шиї, ускладнене набряком та набуханням головного мозку, що супроводжувалось масивною зовнішньою кровотечею; поверхнева забійна рана в ділянці верхньої повіки лівого ока, переривчасте садно в ділянці нижньої повіки лівого ока та виличної ділянки зліва, крововилив на перехідній каймі та слизовій оболонці нижньої губи зліва, поверхнева забійна рана на слизовій оболонці та садно на шкірі в ділянці нижньої губи зліва, садно в ділянці передньої поверхні правого колінного суглоба. Наскрізне вогнепальне кульове поранення шиї та голови, утворилось внаслідок пострілу кулею з вогнепальної зброї, незадовго до настання смерті і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Поверхнева забійна рана в ділянці верхньої повіки лівого ока, переривчасте садно в ділянці нижньої повіки лівого ока та виличної ділянки зліва, крововилив на перехідній каймі та слизовій оболонці нижньої губи зліва, поверхнева забійна рана на слизовій оболонці та садно на шкірі в ділянці нижньої губи зліва, садно в ділянці передньої поверхні правого колінного суглоба, утворились від дії тупих твердих предметів незадовго, або в період настання смерті і могли утворитися після заподіяння наскрізного вогнепального кульового поранення внаслідок падіння і удару до тупих твердих предметів вказаними вище ділянками, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і з причиною смерті не зв`язані.

Смерть ОСОБА_7 настала від наскрізного вогнепального кульового поранення шиї та голови. Поранення шиї та голови зліва є наскрізним вогнепальним кульовим, про що свідчить наявність, характер, розміри, форма вхідної та вихідної вогнепальних ран, характер пошкоджень кісток черепа, та наявність кулі, виявленої на місці випадку. Вхідна вогнепальна рана розташована на задній поверхні шиї зліва, про що свідчить форма, розміри, наявність дефекту тканини та обідка осаднення. Вихідна вогнепальна рана розташована в лобній ділянці зліва, про що свідчить кутаста форма відсутність дефекту тканин, обідка осадження та наявність на лобній кістці зліва ранового каналу у формі усіченого конусу, основою направленого до зовні. Напрямок раневого каналу свідчить про те, що постріл був здійснений в напрямку відносно потерпілого ззаду наперед, знизу вверх і дещо зліва направо. Характер і розташування наскрізного вогнепального кульового поранення шиї та голови, напрямок раневого каналу, виявлення тілесних ушкоджень на обличчі зліва, що могли утворитись при падінні, дозволяє думати, що в момент заподіяння вогнепального поранення потерпілий міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні. На трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону не виявлено. Характер вогнепального поранення та ознаки швидкого настання смерті можуть вказувати на те, що малоймовірно, щоб ОСОБА_7 після спричинення йому тілесних ушкоджень міг виконувати самостійні рухи: кричати, пересуватись, тощо. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі не виявлено речовин, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 незадовго до настання смерті вживав спиртні напої чи наркотичні речовини. (том 3 а.с.29-35).

Висновком балістичної експертизи №245-Б від 14.04.2010 встановлено, що гільза, вилучена 29.03.2010 року при огляді місця події та куля, вилучена 01.04.2010 під час додаткового огляду місця події, в цьому ж приміщенні, до розділення становили одне ціле-7,65 мм патрон «Браунінг М.1897», промислового виробництва (підприємство «Сельє і Білло», Чеська республіка), який вистріляний з ствола 7,65-мм самозарядного пістолету імовірно виготовленого за зразком пістолету системи Браунінга 1906 року іспанського виробництва типу «Мартін» під 7,65-мм патрон «Браунінг М.1897» (том 3 а.с.49-52).

У відповідності до висновку медико-криміналістичної експертизи №110/6633-МК від 17.06.2010 року, на підставі дослідження одягу потерпілого та даних у висновку судово-медичної експертизи встановлено, що на задній поверхні капюшона зліва виявлене вхідне вогнепальне пошкодження, яке заподіяне оболонковою кулею внаслідок пострілу з вогнепальної зброї. На шкірі задньої поверхні шиї зліва виявлена вхідна вогнепальна рана, на фрагменті лобної кістки зліва виявлений вихідний вогнепальний отвір, що заподіяні кулею внаслідок пострілу з вогнепальної зброї. В момент пострілу потерпілий був обернений до стрілка задньою поверхнею тіла і міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні і відповідно обвинувачений був повернутий до потерпілого передньою поверхнею тіла. Постріл у потерпілого проведений з близької відстані, тобто в межах дії супроводжуючих факторів пострілу. Характер будови кулі та виявлення накладень міді навколо вхідного вогнепального пошкодження дає підстави вважати, що вогнепальне ушкодження потерпілому могло бути заподіяне кулею, яка була вилучена під час додаткового огляду місця події (том 3 а.с.58-63).

Висновком пожежно-технічної експертизи №5-П від 29.04.2010 року встановлено, що причиною загоряння автомобіля «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 послужило обливання його легкозаймистою речовиною та подальшим внесенням в нього стороннього джерела запалювання (том 4 а.с. 50).

Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №116 від 12.04.2010 року ОСОБА_5 психічними розладами не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. Перебував і перебуває в стані, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними( том 4 а.с. 94-96).

Протоколом виїмки від 01.04.2010 року зафіксовано факт виїмки з камер спостереження АЗС «Лукойл», що по вул. Вовчинецькій у м. Івано-Франківську та вилучення відеозаписів на яких зафіксовано, що 27.03.2010 року об 11.50 год. на територію АЗС заїхав автомобіль «ВАЗ-21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належав потерпілому ОСОБА_7 , за кермом котрого знаходився ОСОБА_5 , який заповнив бензином каністри та бак автомобіля (том 5 а.с.20-25).

Згідно даних фіскального чеку АЗС «Лукойл» від 27.03.2010 року в 11 год. 49 хв. через касовий апарат АЗС проведено операцію по придбанню бензину марки А-95 в кількості 23,95 л на суму 200 грн. (том 5 а.с.106).
Відповідно до інформації про телефонні з?єднання абонента ОСОБА_7 в період з 07 год. 10 хв. 02 сек. по 08 год.07 хв. 56 сек. на згаданий телефонний номер ОСОБА_7 поступило 7 вхідних дзвінків від абонента ОСОБА_5 . О 08 год.20 хв. ОСОБА_7 здійснив вихідний дзвінок на телефонний номер ОСОБА_5 . Усі з?єднання відбулись з ретрансляторів, в межах м. Івано-Франківська. До 10 год. 25 хв. 47 сек. ні вхідних, ні вихідних дзвінків по номеру, що належав ОСОБА_7 не здійснювалось (том 7 а.с.120-148).
Також спеціалістами Івано-Франківської філії ДП «Український державний центр радіочастот» на виконання окремого доручення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2012 проведено моніторинг можливого місцезнаходження мобільного телефону підсудного ОСОБА_5 на час скоєння злочину. Встановлено, що телефонні дзвінки з мобільного телефону «Самсунг Дуос», який належить підсудному ОСОБА_5 в проміжок часу з 09 год. 53 хв. 49 с. по 09 год. 55 хв. 13 с. здійснювались на ділянці дороги на виїзді з лісу (від закинутої військової частини) до в?їзду в АДРЕСА_3 (кінець бетонної дороги) зі сторони с.Ценжів Тисменицького району (том 7 а.с.143-156).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своєму рішенні «Кобець проти України» від 14.02.2008 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Показання підсудного ОСОБА_5 про його непричетність до вчинення інкримінованих йому злочинів не відповідають встановленим судом фактичним обставинам та спростовуються матеріалами кримінальної справи та здобутими судом доказами, які узгоджуються між собою.

Зокрема з наданих ОСОБА_5 29.03.2010 в якості підозрюваного поясненнях, підсудний детально розповів про обставини вчинення вбивства ОСОБА_7 , заперечуючи тільки свою вину у його виконанні та висуваючи версію про причетність до скоєння вбивства іншої особи. Він чітко і детально описав маршрут руху на своєму автомобілі разом з потерпілим до закинутого військового містечка, пояснив, як з потерпілим заходили в приміщення бункеру, описав приміщення, вказав, що користувався під час перебування в бункері ліхтариком, детально описав позу трупа. Крім того, вказав, що забрав з місця події два мобільних телефони ОСОБА_7 , які в подальшому викинув дорогою додому. Крім того, розповів про обставини знищення ним шляхом підпалу автомобіля потерпілого між с. Вовчинець та с.Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області та разом з ним свого одягу, який був на ньому у момент вбивства потерпілого.
При цьому суд приходить до висновку, що факти, викладені в поясненнях ОСОБА_5 , котрі він дав у своїх первинних показаннях на досудовому слідстві, зокрема у власноручно викладеній ним явці з повинною (том 1 а.с. 150-151) та протоколі допиту як підозрюваного за участю захисника ОСОБА_36 (том 1 а.с. 152-155), повністю підтверджені доказами, здобутими в результаті проведених надалі слідчих дій.
Саме після свідчень підсудного ОСОБА_5 зранку 29.03.2010 до військової частини за вказаним ним маршрутом виїхали працівники міліції. Підсудний ОСОБА_5 у телефонному режимі скеровував зусилля вказаних працівників міліції, які не могли самостійно зорієнтуватись на місцевості та відшукати труп ОСОБА_7 Лише при огляді місця події, який проводився 29.03.2010 року у другій половині дня, було оглянуто та зафіксовано розташування трупа, його позу, обстановку всередині бункера, де був виявлений останній.
Також у своїх первинних показаннях ОСОБА_5 розповів про факти, які могли бути відомі лише йому, як безпосередньому учаснику подій, а зокрема про те, що він викинув мобільні телефони марки «Нокіа» та «Самсунг», що належали потерпілому, проїжджаючи с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області поблизу залізничного мосту. Один з вказаних телефонів був виявлений і вилучений працівниками міліції лише 19.04.2010 року у свідка ОСОБА_16 , який тільки тоді підтвердив факт його знайдення в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області у вказаному підсудним місці.
Не могло бути відомо правоохоронним органам станом на 29.03.2010 року і про існування доказів на підтвердження того, що підсудний ОСОБА_5 перед підпалом автомобіля заправляв бензином машину потерпілого та каністри на АЗС «Лукойл». Лише в ході перевірки висловленої підсудним версії подій, працівники міліції тільки 01.04.2010 року вилучили відеозапис з камер спостережень на АЗС «Лукойл», якими було підтверджено ці пояснення. Інформація з камери спостереження за дорожнім рухом по вул. Галицькій (на виїзді з м. Івано-Франківська) була отримана 15.04.2010 року.
З пояснень підсудного, котрий вночі 29.03.2010 розповів працівникам міліції, де викинув документи потерпілого, їх було зранку 29.03.2010 року відшукано братом та батьком потерпілого.
Апеляційний суд Івано-Франківської області ухвалою від 04.06.2013 року скасовуючи вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2012 року та направляючи справу на новий судовий розгляд суду першої інстанції іншим складом суду, вказав, що суд першої інстанції при винесенні вироку не зазначив ані місця, ані часу вказаного злочину, не встановив обставин придбання підсудним ОСОБА_5 зброї, у зв?язку з чим формулювання обвинувачення є не конкретним, а також вказав на необхідність проведення певних слідчих дій або окремих судових доручень з приводу конкретизації дій підсудного, а зокрема: встановити час, місце вчинення злочину щодо придбання зброї та боєприпасів тощо (том 10 а.с.224-243).
Той факт, що досудовим слідством не було встановлено місцезнаходження знаряддя злочину вогнепальної зброї, з якої був убитий ОСОБА_7 , не дає підстав для того, щоб ставити під сумнів факт її використання під час скоєння вбивства. Органами досудового слідства вживались заходи по її виявленню, що підтверджено матеріалами справи. Зокрема неодноразово проводились огляди місця події, прилеглих території, організовувались певні оперативно-розшукові заходи. Крім того, органом досудового слідства винесено постанову про виділення матеріалів від 21.07.2010 року стосовно особи, яка незаконна збула ОСОБА_5 вогнепальну зброю та боєприпаси (том 5 а.с. 87-88, 171).
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство, тобто умисно протиправно заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_7 , вчинив незаконне поводження зі зброєю, зокрема незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, незаконно заволодів транспортним засобом, який належав потерпілому та умисно знищив чуже майно (легковий автомобіль) шляхом підпалу, а також незаконно заволодів паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого.
Суд, призначаючи покарання, необхідне і достатнє для виправлення підсудного та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винуватого та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

До пом`якшуючих вину підсудного обставин суд відносить добровільне відшкодування родичами підсудного завданої шкоди.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце праці та проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, думку потерпілих щодо покарання.

Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України щодо необхідності й достатності призначення покарання для виправлення особи та попередження нових злочинів, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання підсудного можливі при ізоляції його від суспільства.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені різними статтями Особливої частини Кримінального кодексу України, суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання із врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, ч. 5 ст. 74 КК України визначено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

П.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Враховуючи, що згідно ст. 12 КК України злочин, передбачені ч. 3 ст. 357 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а злочини, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції, чинній на час вчинення злочину) та ч. 1 ст. 289 КК України до злочинів середньої тяжкості, та що з часу їх вчинення минуло понад п`ять років, суд вважає за доцільне звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання за їх вчинення на підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України.

Також згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в Постанові від 29.08.2018 по справі 663/537/17, провадження № 13-31кс18, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, суд вважає, що обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

ОСОБА_15 , матір померлого ОСОБА_7 , заявила цивільний позов, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1 200 000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Разом з тим в матеріалах кримінальної справи міститься заява потерпілого ОСОБА_7 батька померлого, про те, що ОСОБА_9 в повному обсязі відшкодував йому завдану матеріальну та моральну шкоду (том 2 а.с.21). Потерпілий ОСОБА_7 повідомив суду, що отримав 109 000,00 доларів США, з яких 87 000,00 доларів США узгоджена ними сума на відшкодування матеріальної шкоди та за пошкоджений автомобіль і на поховання. Решта коштів (22 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.07.2019 становить 560 780,00 гривень) були сплачені в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_7 , матір померлого ОСОБА_7 , 16.06.2010 також підписала заяву, яка була нотаріально засвідчена, про відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що завдана злочином моральна шкода була відшкодована батькам в розмірі, який суд вважає достатнім та співмірним завданій моральній шкоді, а тому підстави для задоволення цивільного позову відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно ст. 81 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 115 КК України 9 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України 4 роки позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 289 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 194 КК України 5 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 357 КК України 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 29.03.2010.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 23.03.2010 до 18.04.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 таким, що відбув покарання повністю.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківскій області 10 494,32 грн. понесених витрат на проведення судових експертиз (Одержувач-НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області. Банк одержувача-УДК Івано-Франківської області, код- 25574765, МФО-836014, р/р-0290, код платежу-за експертизу 09/14-244-Б).

Скасувати арешт, накладений на майно громадянина ОСОБА_5 , а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , автомобілі марки «Daewoo T», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , «Mercedes-Benz 220», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , Mercedes-Benz Y 280T», 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , «Nissan Almera Classic», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , «Nissan Micra», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази по справі мобільні телефони- марки «Самсунг Е180і», «Нокіа 1209» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_8 », номерний знак від автомобіля повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Одяг та взуття потерпілого ОСОБА_7 , ватні тампони зі змивами речовини бурого кольору, гіпсовий зліпок з відбитком сліду взуття, коробку від мобільного телефону, зразки волосся, відрізки дактилоплівки, паспорт ОСОБА_7 , посвідчення водія, талон до посвідчення водія, медичну довідку -знищити.

Відеокасети із записами слідчих дій, два диски з записами камер спостереження, диски з роздруківками з`єднань операторів мобільного зв`язку-залишити при справі.

Автомобіль марки «Nissan Micra», державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , та реєстраційні документи до нього повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подання апеляції через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Головуючий

Судді