ЄУН № 336/1252/19
пр. № 1-кп/336/420/2019
ВИРОК
Іменем України
18 червня 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, проживає зі слів у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого

вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 17.10.2005 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 позбавлення волі, в порядку ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 02.07.2007 року за ст. 297, ст. 15 ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2008 року за ст. 185 ч. 2, 3, ст. 357 ч. 3, ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 70 ч. 1, 4 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі (звільнився 17.12.2012 року у зв`язку з відбуттям покарання);

вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 08.04.2013 року за ст. 15 ч. 2 ст. 186 ч. 2, ст. 185 ч. 2, 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04.09.2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі (звільнився 18.11.2015 року умовно достроково на 1 рік 2 місяці 15 днів);

вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.07.2016 року за ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі (звільнився 30.10.2018 року умовно достроково на 1 рік 20 днів);

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 січня 2019 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку № 26 по пров. Оріхівському у м. Запоріжжя, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 та ухопив останню однією рукою за шию, а іншою рукою вхопив за капюшон куртки, після чого повалив потерпілу на землю, застосувавши таким чином насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, після чого відкрито викрав з лівого карману куртки ОСОБА_6 мобільний телефон Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору вартістю 1940 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1940 гривень.
В подальшому мобільний телефон ОСОБА_4 продав ОСОБА_7 за 300 гривень, розпорядившись грошовими коштами на власні потреби.
В судовому засіданні після зміни прокурором обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю за обставин, викладених в обвинувальному акті, по суті обвинувачення пояснив наступне.

09.01.2019 року він прямував по пров. Оріхівському, коли побачив потерпілу, після чого у нього виник умисел її пограбувати. Підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_4 вхопив її лівою рукою за шию, а правою рукою намагався затулити рот, але потерпіла його вкусила. Далі з карману куртки потерпілої він витягнув телефон Леново, а також на його вимогу потерпіла віддала якісь дрібні гроші, після чого ОСОБА_4 пішов з місця події. Телефон на його прохання продав знайомий, а отримані гроші ОСОБА_4 витратив на свої потреби.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила в судовому засіданні, що у січні 2019 року працювала поштарем та 09.01.2019 року розносила пошту. Рухаючись по пров. Оріхівському, почула позаду чиїсь кроки, а, озирнувшись, побачила ОСОБА_4 , який наказав віддати гроші та телефон. Далі ОСОБА_4 вхопив її рукою за капюшон куртки, а іншою рукою затуляв рота, але потерпіла вкусила його за руку, після чого впала на землю. ОСОБА_4 в цей час вхопив її за шию та, сидячи зверху, почав обшукувати. На вимогу обвинуваченого потерпіла знайшла дрібні гроші десь у сумі 30-40 гривень та віддала їх, а потім ОСОБА_4 пішов. Після того, як ОСОБА_4 пішов, потерпіла виявила зникнення також телефону та попрямувала додому.

Як зазначили учасники справи обвинувачений будь-яких обставин скоєння злочину, зазначених в обвинувальному акті, не оспорює, з вартістю викраденого майна згоден, кваліфікацію дій вважає вірною, потерпіла зі зміною обвинувачення прокурором погодилась.
Також судом досліджені письмові докази, надані прокурором.
Відповідно до письмової розписки ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору.
Згідно з протоколом огляду предмету від 31.01.2019 року слідчим в присутності понятих оглянуто мобільний телефон Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору, а потім такий телефон був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілій.
Відповідно до висновку експерта № 448 ринкова вартість мобільного телефону Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору, придбаного у 2017 році, станом на 09.01.2019 року складає 1940 гривень.
З висновку експерта № 103 вбачається, що станом на 12.02.2019 року у ОСОБА_4 виявлено садно на долонній поверхні правої кисті, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Давність утворення ушкодження може відповідати строку загоєння від 9 діб.
Вказаний висновок експерта судом не оцінюється в якості доказу, адже жодних доказів того, що садно на правій долоні, виявлене у ОСОБА_4 більш ніж через місяць після скоєння злочину утворилось внаслідок дій потерпілої, немає, сам ОСОБА_4 , не заперечуючи того, що потерпіла його вкусила, вказував, що садно на долоні отримане ним пізніше та не пов`язане з подіями 09.01.2019 року.
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились захисник та обвинувачений. Потерпілою та стороною захисту суду докази не надавались.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину після зміни прокурором обвинувачення, його пояснення про обставини скоєння злочину, які в межах пред`явленого обвинувачення узгоджуються з показами потерпілої та іншими дослідженими доказами, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Оскільки відповідно до ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, тож суд вважає, що в межах обставин, зазначених в зміненому обвинувальному акті, ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як умисне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за ст. 186 ч. 2 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається рецидив злочину, адже в обвинувальному акті кваліфікуючої ознаки повторність не було застосовано.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, судом визнається визнання вини у скоєнні злочину.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд не враховує щире каяття, сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків, про що вказував захисник, з наступних міркувань.

Так, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим неодноразово, наприкінці жовтня 2018 року звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково, але вже на початку січня 2019 року скоїв новий умисний тяжкий злочин, тож судом не вбачається жодних ознак щирого каяття обвинуваченого.

Також не надано жодного доказу того, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які активні дії, які б допомогли у розкритті злочину.

Суд не враховує при призначенні покарання повернення потерпілій телефону, адже відшкодування шкоди в такий спосіб не є наслідком активних дій обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, потерпілої та сторони захисту, відомості про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за скоєння різноманітних злочинів та з 2007 року майже постійно відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за різними вироками суду, не працює, не має підтверджених джерел доходу, не одружений, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері.

Доказів того, що ОСОБА_4 страждає на якісь тяжкі чи хронічні захворювання суду не було надано, тож при призначенні покарання судом посилання обвинуваченого на наявність у нього хвороб та погіршення стану під час перебування під вартою не враховується.

За таких обставин, з урахуванням визнання вини у скоєному, суд вважає, що для досягнення мети покарання у відповідності до положень ст. 50 КК України, а саме кари, виправлення та запобігання новим злочинам, ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статті 186 ч. 2 КК України, не обмежуючись при цьому нижчою межею санкції. Також при призначенні покарання належить застосувати положення ст. 71 КК України.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, скоєння ним злочину під час умовно-дострокового звільнення, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та підтверджених джерел доходу, суд вважає необхідним запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили залишити без змін, адже, на переконання суду, лише найсуворіший запобіжний захід здатен забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти скоєнню ним нових злочинів.

Також судом вирішується питання щодо речових доказів згідно ст. 100 КПК України. За відсутності документального підтвердження витрат на залучення експертів, такі витрати судом не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 71, ст. 186 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

В порядку ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.07.2016 року за ст. 186 ч. 2 КК України, остаточно призначити покарання у виді шести років позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення та рахувати строк відбування покарання з 01 лютого 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: мобільний телефон Lenovo Vibe в корпусі чорного кольору, переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .
Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1