Справа № 460/1866/19
Провадження №1-кп/460/631/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.12.2019м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 11.10.2018, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,
в с т а н о в и в :

05.03.2016 обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 за мобілізацією , в умовах особливого періоду, умисно, порушуючи військову дисципліну через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків без поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася на АДРЕСА_2 та по 23.02.2017 проводив службовий час на власний розсуд за місцем свого проживання. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно з 05.03.2016 без дозволу командування залишив військову частину і з того часу по 23.02.2017 перебував за місцем свого проживання. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати та застосувати до нього ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_2 самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не судимий, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має статус учасника бойових дій, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Таким чином суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті за якою він обвинувачується у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

Обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій, що стверджується виданим посвідченням серії НОМЕР_3 .

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 , на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1