печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Хандал» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001489 від 18.06.2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
04.06.2019 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Хандал» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001489 від 18.06.2018 року, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2018 року, з грошових коштів, які знаходяться на безготівкових рахунках ТОВ «Хандал» в АТ КБ «ПриватБанк», а саме Южному Головному регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса: м.Одеса, вул. Щорса, 125/1. В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 19.07.2018 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у справі № 757/35198/18-к розглянуто клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001489. Вищевказаною ухвалою слідчого судді, клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку ТОВ «Хандал» в АТ КБ «ПриватБанк», а саме Южному Головному регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса: м.Одеса, вул. Щорса, 125/1. Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Представник Генеральної прокуратури України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено. Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась. Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001489 від 18.06.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України. Ухвалою слідчого судді (справа № 757/35198/18-к) Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2018 було накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «Хандал» (), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», а саме Южному Головному регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса: м.Одеса, вул. Щорса, 125/1. Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Протягом досудового розслідування не встановлено, що джерело походження грошових коштів які перебувають арештованими на розрахунковому рахунку підприємства є предметом злочину чи отриманні незаконним шляхом. Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на розрахунковий рахунок підприємства. Проте за встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ТОВ «Хандал» не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна накладеного на грошові кошти, що належать ТОВ «Хандал». На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Хандал» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001489 від 18.06.2018 року - задовольнити. Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2018 року у справі № 757/35198/18-к у кримінальному провадженні № 0001489 від 18.06.2018 року на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових ґрахунку ТОВ «Хандал» (), а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», а саме Южному Головному регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса: м.Одеса, вул. Щорса, 125/1. Ухвала оскарженню не підлягає. Слідчий суддя ОСОБА_1