КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000040 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Біївці, Богуславського р-ну, Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 16 лютого 2011 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- 10 жовтня 2012 року Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 , ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, 13 жовтня 2017 року згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі з невідбутим строком 5 місяців 26 днів,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що всередині січня 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою подальшого обернення його на власну користь.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна в середині січня 2019 року о 20 год. 00 хв. прибув до господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, через хвіртку проник на територію господарства та підійшов до житлового будинку, що належить ОСОБА_7 , після чого вручну витягнув скляну шибку з вікна та проник в середину будинку, звідки повторно, таємно викрав синтетичного ковра розміром 4,5м. х 2,5 м. вартістю 1436 гривень 63 копійки, синтетичного ковра розміром 1,8 м. х 3 м. вартістю 689 гривень 58 копійок, чавунну плиту 40 см. х 80 см. товщиною 0,5 см. вартістю 450 гривень, чавунні дверцята розміром 20 см. х 25 см., вартістю 150 гривень, 80 метрів мідного кабелю вартістю 1600 гривень та емальованого чайника вартістю 67 гривень 50 копійок, винісши вручну ці речі за межі господарства.
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а майном, здобутим злочинним шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду на загальну суму 4243 гривні 71 копійку.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат, цивільного позову.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити ОСОБА_6 більш справедливу міру покарання у виді 5 років позбавлення волі без застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 посилається на те, що ОСОБА_6 у вчиненому не розкаюється, розкриттю злочину не сприяв, суд не звернув увагу на прохання призначення обвинуваченому ОСОБА_6 тільки реального строку відбування покарання, а шкода, яку завдав злочином ОСОБА_6 , обійшлась потерпілому в більше 15 тис. гривень.
Як зазначає потерпілий, обвинувачений ОСОБА_6 не працевлаштований, жодного майна у нього немає, і не зрозуміло, як обвинувачений може відшкодувати шкоду, завдану злочином.

Потерпілий, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з`явився. В апеляційній скарзі просив проводити апеляційний розгляд у його відсутність, заявивши таке ж клопотання і в суді апеляційної інстанції (ас. 108, 135).
За таких обставин, обговоривши з учасниками апеляційного розгляду питання про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого, колегія суддів з урахуванням положень ст. 405 КПК України вважає можливим провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши справу в її межах, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені в судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку,взаємодоповнюються між собою, узгоджуються та підтверджуються у сукупності, та яким дана належна оцінка у вироку, у зв`язку з чим дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням у житло.

Фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюється і в апеляційній скарзі потерпілого.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання та неврахування судом при призначенні покарання обвинуваченому інших даних, то колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до вироку суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому вказані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, встановлені ще під час досудового розслідування, що знайшло своє відображення в обвинувальному акті (ас. 6), що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність таких пом`якшуючих обставин щодо обвинуваченого.

За встановлених судом обставин справи, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанцій дійшов висновку про призначення обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто, призначивши обвинуваченому покарання в межах, наближених до максимального покарання.
Потерпілий, не оспорюючи в апеляційній скарзі вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, просить призначити обвинуваченому таке ж саме покарання, а, відтак, в цій частині апеляційна скарга потерпілого про м`якість призначеного покарання обвинуваченому є безпідставною.

Окрім того, суд врахував обставини скоєного кримінального правопорушення, кількість та значимість викраденого майна, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, досудову доповідь Богуславського районного сектору з питань пробації, відповідно до якої звільнення з іспитовим строком обвинуваченому можливо лише у винятковому порядку за умови встановлення застосуванням додаткових обов`язків до обвинуваченого, в тому числі працевлаштуватися, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, шляхом застосування ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення винного, і колегія суддів погоджується з таким висновком.

На час апеляційного розгляду обвинувачений працевлаштований, проживає з сім`єю, має на утриманні малолітню доньку.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на встановлене під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, призначене судом першої інстанції ОСОБА_11 покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке й не оспорюється апелянтом, не є занадто м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а рішення суду про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів з його боку, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання, та звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, не суперечить вимогам ст. ст. 75, 76 КК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга потерпілого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Богуславського районного суду Київської області від 28 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3