Справа № 149/1438/18
Провадження №11-кп/801/725/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2019 року у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.05.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , 1949 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уладівка Хмільницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда ІІ групи, вдівця, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника : ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_9

В с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2019 року, просив змінити вирок, призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі у вигляді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 1 року обмеження волі, застосувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік, поклавши обв`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України.
Зменшити розмір стягненої з ОСОБА_7 моральної шкоди, визначивши її в розмірі 5000 грн.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання 3 (три) місяці арешту.
Цивільний позов задоволено
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 4 786 (чотири тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч)грн. моральної шкоди.
Долю речових доказів вирішено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_7 , 08 травня 2018 року близько 15.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем його проживання: в АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_9 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав їй не менше десяти ударів по різним частинам тіла дерев`яною палицею, спричинивши потерпілій тілесне ушкодження рану на голові, що згідно висновку експерта № 60 від 22 травня 2018 року, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я, а також синці на голові, обох верхніх та нижніх кінцівках, садна.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що вирок суду є занадто суворий, не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Судом безпідставно не було враховано обставини, що відповідають вимогам ст. 66 КК України, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до матеріалів досудової доповіді, що була надана органом пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства. З урахуванням характеристики обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин справи суд мав всі підстави призначити менш суворе покарання в межах санкції статті.
На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації, справедливості покарання, враховуючи особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, захисник вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку захисту, розмір моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. є завищеним, не співрозмірним із фактично завданою моральною шкодою та непосильним для обвинуваченого, оскільки він являється пенсіонером, не працює, не має інших видів доходів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги захисника, звернув увагу, що захисник просить про призначення покарання, яке погіршує становище особи, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу задоволити з підстав наведених у ній, потерпілої ОСОБА_9 , яка просила вирок залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не оспорюється.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, згідно характеристики виданої міськвиконкомом м.Хмільника від 24.05.2018 року № 07-21/711 (а.с.243 т.1), являється інвалідом 2-ої групи, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданого 19.09.2007 року Пенсійним фондом України, раніше не судимий, є вдівцем, матеріальний стан обвинуваченого, відсутність обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, наявність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.
Судом також прийнято до уваги досудову доповідь філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області Хмільницький міськрайонний сектор від 05.02.2019 року № 42/23/249-19, в якій вказано про існування середніх ризиків небезпеки для суспільства та вчинення повторного правопорушення, існування ймовірності насильницьких дій, спрямованих на завдання фізичного болю.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Доводи захисника, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не було враховано даних про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні, оскільки не відповідає загальним засадам призначення покарання є безпідставними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції у вироку зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 жалю з приводу вчиненого, осуду його поведінки не висловлював, дій, спрямованих на відшкодування потерпілій шкоди не вчиняв, ініціативи, яка б сприяла оперативному встановленню обставин справи, не виявляв.
Потерпіла ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду зазначила, що обвинувачений не розкаявся, вибачення не просив, шкоду їй не відшкодовує, тому вона проти призначення більш м`якого покарання.
Перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст. 50, ст. 65 КК України визначив покарання ОСОБА_7 , яке є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, належним чином умотивувавши своє рішення.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 підтверджений належними доказами, що доводять підстави і розмір цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 4 786, 00 грн. на лікування та придбання лікарських засобів та 30 000 грн. моральної шкоди, яка з урахуванням принципів розумності та справедливості буде співмірною компенсацією за її страждання, оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , яка працює вчителем зазнала фізичного та душевного болю, була позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя, працювати та спілкуватися, про що пояснила під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, вимоги щодо зменшення розміру моральної шкоди до 5 тисяч гривень задоволенню не підлягають.
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2019 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно оригіналу: Суддя: