У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 ,

про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0009882 від 02.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0009882 від 02.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009882 від 02.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.
У клопотанні зазначається, що до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києвінадійшла заява ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оболонського р-ну ОСОБА_6 щодо незаконної реалізації майна малолітньої ОСОБА_7 через електроні торги.

Слідчий вказує, що допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що в 2007 році ним було придбано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначається, щочастину грошових коштів, а саме 100 000 долів США, він оформив в кредит під заставу квартиру у ТАС «БАНК» під 11,8%. У звязку з цим, по травень 2010 року він щомісяця сплачував необхідну суму кредиту та проценти, однак, втративши постійну роботу, можливості сплачувати кредит у нього не було.

У клопотанні зазначається, що у 2010 році банк вийшов з України та перепродав всі свої борги до «УКРБОРГ», після чого до «Вектор», а у 2011 році борги перейшли до «Кредитна ініціатива» на підставі договору купівлі продажу від 24.09.2007.
У клопотанні вказується, що квартира належить ОСОБА_5 на праві власності та є єдиним житлом для його родини. У квартирі зареєстровані малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружина ОСОБА_8 .

Слідчий зазначає, що у квітні 2013 року ТОВ «Кредитна ініціатива» подала цивільний позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 у розмірі 111 553 доларів США та 25 550 грн. на користь ТОВ «Кредитна Ініціатива». У лютому 2014 року відкрито виконавче провадження стосовно невиконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва в частині примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-945/12, виданого 28.02.2014, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» даного боргу.

Слідчий вказує, що 17.09.2019 службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу приватного виконавця ОСОБА_6 та на адресу ДП «СЕТАМ» було направлено заперечення щодо реалізації майна боржника та повідомлення про запобігання порушення житлових прав малолітньої дитини.

У клопотанні зазначається, що у разі реалізації вищезазначеного майна стороння особа набуде право володіння та користування квартирою і матиме законне право вимагати виселення сім`ї ОСОБА_5 , в результаті чого малолітня дитина буде позбавлена житла.

Слідчий, виходячи з викладеного, зазначає, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тому виникла необхідність вжити заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема накласти арешт на вказану квартиру, з метою запобігання можливості незаконного її відчуження та виконання завдань досудового розслідування, направлених на всебічне, об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Слідчий суддя, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 2,3 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.
Слідчим суддею встановлено, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в процесі реалізації (виставлений на продаж) шляхом проведення електронних торгів, що підтверджується листами ДП «Сетам» від 03.09.2019 №9571/17-18-19 та від 16.10.2019 №11010/17-18-19. Разом з тим, в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстрована та проживає малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до листа заступника голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 28.05.2014 №108-5525/01 ОСОБА_9 органом опіки та піклування 20.05.2014 було розглянуто лист відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 05.05.2014 №775/14 щодо надання дозволу на реалізацію майна ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_2 , де право користування має малолітня ОСОБА_7 , та прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на реалізацію даного майна.

Також встановлено, що 17.09.2019 службою у справах дітей та сімї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу приватного виконавця ОСОБА_6 та на адресу ДП «СЕТАМ» було направлено заперечення щодо реалізації майна боржника ОСОБА_5 та повідомлення про запобігання порушених житлових прав малолітньої дитини ОСОБА_7 , що підтверджується листом від 17.09.2019 №108/24-3998.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя доходить висновку, що слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні було доведено, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним необхідність такого арешту та існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження майном призведе до передачі майна та порушення прав малолітньої ОСОБА_7 .
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право ОСОБА_5 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конвенції про права дитини, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 ,що на праві власності належить ОСОБА_5 , із тимчасовим позбавленням права на розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності підозрюваного під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається йому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1