УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.08.2019 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0002894 від 14.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002894від 14.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською місцевою прокуратурою № 1.
Так, 14.08.2019 року до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомості у вигляду будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить його сину ОСОБА_6 .

За вказаним фактом слідчим СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області відповідно до вимог ч.ч. 1,4 ст. 214 КПК України були внесені відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002894 від 14.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 21.08.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за № 8-1274, відповідно до якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купив вищевказаний об`єкт нерухомості за встановленою договором ціною 44 732 гривні.
На підставі вищевказаного договору 21.08.2007 державним реєстратором КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 зі свідчень якого вбачається, що останній у період з 2007 року по теперішній час проживає спільно зі своїми батьками, у зв`язку з ти що будинок АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить йому, перебуває у непридатному для проживання стані.
Так, 14.08.2019 року до батька ОСОБА_6 ОСОБА_5 зателефонувала особа жіночої статті на ім`я ОСОБА_9 , встановити повні анкетні данні якої в ході досудового розслідування не надалось можливим, яка являється мешканцем сусіднього будинку з будинком АДРЕСА_1 та яка повідомила, що раніше невідомі їй особи зламали замок воріт, через які здійснюється вхід до прибудинкової території вищевказаного будинку та перебувають у подвір`ї будинку, після чого ОСОБА_5 одразу прибув за місцем розташування будинку, що належить на праві приватної власності його сину ОСОБА_6 .
В ході розмови з раніше невідомими йому особами, що перебували на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , останні повідомили ОСОБА_5 , що вони представники агентства нерухомості та мають на меті здійснити продаж вищевказаного будинку за дорученням його власника, анкетних даних на прохання ОСОБА_5 вони не назвали.
Разом з цим, ОСОБА_6 зазначив, що вказаний будинок на продаж не виставляв, жодних довіреностей якими би уповноважував будь-яких осіб вчиняти дії з вказаним об`єктом нерухомості не видавав та нотаріально не посвідчував, в жодні агентства нерухомості з приводу продажу вказаного будинку не звертався.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 14.06.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_10 було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 на підставі Договору дарування від 27.08.2007 року, серія та номер: 4993, видавник: ОСОБА_12 .
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 , у даному випадку здобутий в порушення встановленого порядку державної реєстрації об`єктів нерухомого майна та є предметом злочину, тому з метою забезпечення його збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення територіальній громаді м. Одеси виникла необхідність про звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В судове засідання слідчий не з`явився надавши заяву про розгляд клопотання в його відсутність.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з клопотання слідчого, арешт майна необхідно накласти забезпечення його збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на зазначений об`єкт до законного власника, та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення територіальній громаді м. Одеси, при цьому ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, що вказує на необґрунтованість клопотання слідчого.

Так, у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не заявлено цивільний позов та зазначене в клопотанні майно не визнавалось речовим доказом.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0002894 від 14.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1