КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ДП «ПРОПАН», адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися ним, яке було вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Скраплений газ в кількості 2521 літр;

- Газовий модуль білого кольору загальною ємністю 7,25 м.куб;

- Газову колонку «Астра» синього кольору із заправним пістолетом до неї.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження доказів.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник ДП «ПРОПАН», адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так апелянт посилається на незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, а викладені в ньому висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Згідно доводів апеляційної скарги, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя не дослідив належним чином надані йому матеріали та не перевірив їх з точки зору належності і допустимості, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для застосування відносно ДП «ПРОПАН» такого заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, як зазначає представник, стороною обвинувачення не доведено відповідності вилученого в ході обшуку майна критеріям ст. 98 КПК України, оскільки вважає, що ні доводи клопотання слідчого, ні додані до нього матеріали не містять відомостей, які дають розумні підстави і підозри вважати його доказом злочину. Зазначає представник і про необґрунтованість підозри за ч. 1 ст. 204 КК України. Крім того, апелянт посилається на порушення прав власника майна на захист, оскільки клопотання було розглянуто без повідомлення останнього. Посилається представник і на порушення слідчим строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Також, адвокат ОСОБА_6 просить врахувати і негативні наслідки такого обмежувального заходу, оскільки арешт вилученого у ДП «ПРОПАН» майна призвів до зупинення діяльності цього товариства та звільнення його працівників з роботи.

Одночасно представник ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що він не повідомлявся про розгляд клопотання, а копію постановленого судом рішення отримав 12 квітня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна, а копію постановленого судом рішення його представником було отримано 12 квітня 2019 року після безпосереднього звернення до суду, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, а відтак вважає за необхідне поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з клопотання слідчого, СУ ФР ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000356 від 24 серпня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що на території Київської області здійснюється реалізація паливно-мастильних матеріалів з незаконно встановлених газових та дизельно-бензинових заправок.
Підставою для внесення відомостей в ЄРДР послугувала заява директора БР МГО «Альтернативний Крок» ОСОБА_8 про вчинення правопорушення вх. № 3385 від 23 серпня 2018 року.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що на прибудинковій ділянці розташований пункт продажу скрапленого газу та дизельного палива АГСП (АГЗС) за адресою: Київська область, м. Богуслав, вул. Вишнева, 26, та здійснюється незаконна реалізація паливно-мастильних матеріалів.
Під час проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді, за вказаною адресою, за якою здійснює свою діяльність ДП «ПРОПАН», було виявлено та вилучено:
- Скраплений газ в кількості 2521 літр;

- Газовий модуль білого кольору загальною ємністю 7,25 м.куб;

- Газову колонку «Астра» синього кольору із заправним пістолетом до неї.

Постановою слідчого від 13 січня 2019 року вказане майно визнано речовим доказом.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчий звернувся з клопотанням про арешт вилученого майна з метою збереження речових доказів, яке ухвалою слідчого судді було задоволено.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Надані слідчим матеріали містять достатньо підстав і підозр вважати вилучене в ході обшуку майно, а саме

- Скраплений газ в кількості 2521 літр;

- Газовий модуль білого кольору загальною ємністю 7,25 м.куб;

- Газову колонку «Астра» синього кольору із заправним пістолетом до неї, доказом злочину, оскільки стороною обвинувачення доведено ті обставини, що воно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, посилання апелянта на недоведеність слідчим можливості використання вилученого майна як доказу злочину є безпідставними.

Що стосується обґрунтованості підозри, то виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у ймовірності вчинення кримінального правопорушення. Такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України за викладених у клопотанні обставин, слідчим доведена та сумніву у суду щодо їх достатності не викликала.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи представника про незаконність вилучення майна. Так, обшук на вилучення за адресою: м. Богуслав, вул. Вишнева, 26, відбулося на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року, якою надано дозвіл на обшук з метою відшукання в тому числі і незаконно виготовлених, придбаних підакцизних товарів (пальне), обладнання, сировини, тари, інших засобів, що використовуються для незаконної реалізації підакцизних товарів.
Що стосується розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення посадових осіб ДП «ПРОПАН», то дана обставина не є порушенням їх права на захист, оскільки відповідно до положень ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення вказаних осіб, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Спростовується наданими суду матеріалами і посилання представника на порушення слідчим строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою його забезпечення. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ДП «ПРОПАН», адвоката ОСОБА_6 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися ним, яке було вилучене в ході проведення обшуку за адресою: Київська область, м. Богуслав, вул. Вишнева, 26, а саме на:

- Скраплений газ в кількості 2521 літр;

- Газовий модуль білого кольору загальною ємністю 7,25 м.куб;

- Газову колонку «Астра» синього кольору із заправним пістолетом до неї, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ДП «ПРОПАН», адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2783/2019 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1