ЄУН 173/1376/19
н/п 1-кп/174/74/2019
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000365 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Верхньодніпровськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, військовозобов`язаного, працює ТОВ «Мушкетер», пакувальник, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.10.2019 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 01 травня 2019 року, близько о 01.00 години, проходячи по АДРЕСА_2 , зупинився біля не огородженого домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_5 , де внаслідок раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, за допомогою кишенькового ліхтаря освітив подвір`я вказаного домоволодіння та біля господарського приміщення побачив велосипед марки «Україна». Після цього ОСОБА_4 , приблизно о 01.05 годині, керуючись корисливими намірами, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і він діє таємно, зайшов на територію неогородженого подвір`я, взяв в руки велосипед марки «Україна» вартістю 1350,00 гривень та викотив його на вулицю, після чого з викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та у подальшому розпорядився ним власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1350,00 гривень в цінах, діючих на момент вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 01.05.2019 р. близько 01 години ночі повертався додому, побачив неогороджене парканом домоволодіння та біля господарської будівлі помітив велосипед марки «Україна». Зайшов у двір, забрав цей велосипед та відкотив його до себе додому, хотів в подальшому продати, але через декілька днів до нього прийшов дільничний, якому зізнався у вчиненому злочині та повернув велосипед. У вчиненому щиро кається. Заперечень по кваліфікацій його дій та вартості майна, встановленої органом досудового розслідування, не має.

Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства, вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, при судовому розгляді справи не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст.66 КК України відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та роботи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.), «Ізмайлов проти Росії» від 16.10. 2008 р.).

Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого, дані досудової доповіді органу пробації, згідно з якою виправлення ОСОБА_4 можливо без позбавлення чи обмеження волі,суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року по ч.2 ст.ст.186, 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки і вчинив злочин по даній справі до постановлення вказаного вироку, то загальну міру покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речовий доказ - раму від велосипеда, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 згідно розписки від 03.05.2019 р.- слід залишити останній.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 367- 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначене покарання поглинути покаранням, призначеним вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 р. і остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - раму від велосипеда, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 згідно розписки від 03.05.2019 р. - залишити ОСОБА_5 .

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Дніпровський апеляційний суд через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1