Справа № 734/1790/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/399/19
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000170 від 15.03.2018 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка, Чернігівської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігова Чернігівської області, українця, громадянина України, фізичної особи підприємця - таксиста, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у відповідності до ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року:

ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з часу затримання.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_9 час перебування під вартою в період з 15.03.2018 року по 29.03.2018 року включно.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_9 залишено заставу.

ОСОБА_10 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 15.03.2018 року.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_10 залишено тримання під вартою.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 715 грн. стягнуто у рівних долях з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь Чернігівського відділення КНДІСЕ.

Речові докази:

- знято арешт з автомобіля марки DAEWOO SENS сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 та який зберігається на майданчику Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та конфісковано його в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, після набрання вироком законної сили;

- знято арешт з трьох пар матерчатих рукавичок чорного кольору, рюкзаку зеленого кольору фірми «САТ» з інструментами: маленької фомки синього кольору з пластмасовою ручкою червоного кольору, розвідного ключа, плоскогубців, кусачок, хрестоподібної викрутки, набору шестигранників, пульту дистанційного керування з назвою «SomPy», викрутки для биток жовтого кольору, плоскої викрутки, стамески з чорною ручкою, розвідного ключа з чорно-помаранчевою ручкою, плоскогубців із зеленими ручками, двох металевих фомок, акумуляторного світильника «SIRIUS», які зберігаються у камері речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області та конфісковано їх в дохід держави як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, після набрання вироком законної сили;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , залишено в матеріалах справи,

- LСD - телевізор марки «Samsung», пульт дистанційного керування «OPENBOX», три акти № 352 приймання-передачі зерна кукурудзи, два ножі (кортики) в чохлах, набір фарфорових стаканів в картонній коробці, ікону Божої Матері, оприскувач фірми «KARCHER», які належать потерпілій ОСОБА_11 , та зберігаються у камері речових доказів Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області повернуто їй за належністю та скасувано накладений арешт, після набрання вироком законної сили;

- грошові кошти в сумі 169 грн., що належать ОСОБА_10 повернуто останньому за належністю та скасувано накладений на них арешт після набрання вироком законної сили;

- мобільний телефон «Хуавей» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «лайфселл», картою пам`яті мікро SD «Transend», бампером накладкою, належні ОСОБА_9 повернуто останньому за належністю та скасувано накладений на них арешт після набрання вироком законної сили.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2018 року, близько 00:10 год., ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб проникли на територію домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проник до дачного будинку вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав ікону «Богородиця Казанська», вартістю 400 грн., телевізор «Samsung» модель LE23R82B», вартістю 2100 грн., пульт дистанційного керування «Openbox», вартістю 78 грн. 40 коп., кортик військово-морський офіцерський зразку 1945 р, 1972 р. СРСР вартістю 2700 грн., сувенірний ніж в ножнах, вартістю 218 грн., набір фарфорових чашок у кількості 6 шт., загальною вартістю 412 грн., а всього викрали майна на загальну суму 5908 грн. 40 коп., яке належить потерпілій ОСОБА_11 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження відносно нього закрити, звільнивши його з-під варти із зали суду.

Вважає вирок суду незаконним, необгрунтованим, невмотивованим, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, та штучно створений доказами правоохоронних органів. На думку обвинуваченого, вирок суду підлягає закриттю в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що під час їх затримання у працівників поліції на форменному одязі знаходились камери відео спостереження, проте, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано належну відео зйомку як належного та допустимого доказу. Вказує на неправдиві показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та вважає їх зацікавленими особами по справі. Вказує на неправомірні дії, погрози, катування з боку працівників поліції, а також на фальсифікацію справи. Звертає увагу на те, що під час їх затримання в с. Кіпті біля мінімаркету знаходиться відеокамера спостереження, яка зафіксувала момент затримання, але в судовому розгляді такої відеозйомки надано не було. Вбачає розбіжності в часі їх затримання та спрацюванні сигналізації в домогосподарстві потерпілої ОСОБА_11 . Наголошує на призначенні незаконної, суворої міри покарання за злочин, якого він не скоював.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю його вини.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення слідчим, прокурором та судом приписів ст.ст. 9, 94 КПК України. Вказує, що із вироку та показань ОСОБА_10 вбачається, що він ніяких протиправних дій не вчиняв, і така його позиція не спростована ні прокурором, ні судом належними та допустимими доказами, а сам факт знаходження в автомобілі, який був затриманий поліцією, не є доказом злочинних дій. В показаннях свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 вбачає протиріччя. Виражає сумніви щодо процесуального документу, а саме, протоколу про результати здійснення НСРД від 03.04.2018 року. Зауважує, що інші свідки з боку обвинувачення підтверджують тільки факт затримання та вилучення речей. На думку захисника, протокол про результати НСРД № 274 від 12.04.2018 року, а саме, аудіо-, відео контроль особи від 15.03.2018 року, є недопустимим доказом по справі, оскільки отриманий у незаконний спосіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Також просить повторно дослідити всі докази, які були досліджені судом першої інстанції, оскільки, на думку захисника, їх приєднання та дослідження відбувалося з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та з істотним порушенням прав і свобод людини.

Вважає вирок суду необґрунтованим з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку захисника, суд побудував вирок на припущеннях, обґрунтував вирок недопустимими доказами, не надав доказам належної оцінки, фактично витлумачив їх на користь сторони обвинувачення, чим порушив принципи презумпції невинуватості, законності та забезпечення доведеності вини стороною обвинувачення, проігнорував доводи сторони захисту. Вказує, що судом не було надано належної оцінки у вироку показанням обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_15 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 ..

Зазначає, що згідно протоколу огляду місця події від 15.03.2018 року в ході огляду домогосподарства потерпілої ОСОБА_11 вилучалися гіпсові зліпки слідів протектору автомобіля, гіпсові зліпки низу підошви взуття, в кімнаті будинку сліди рук та сліди структури матеріалу, проте, органом досудового розслідування жодної експертизи на встановлення належності вказаних слідів не проводилося. Вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 15.03.2018 року в період часу з 04 год. 36 хв. до 04 год. 53 хв., де в порушення вимог КПК України проведено незаконний обшук автомобілю DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де під час огляду жодного протоколу не складалося, пакування речових доказів не проводилося. Також вважає недопустимим доказом по справі ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.03.2018 року про надання дозволу на проведення огляду автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки вона суперечить вимогам ст.ст. 233,234,237 КПК України. Наголошує на незаконному затриманні ОСОБА_9 , оскільки слідчим не було дотримано вимог ст.ст. 208,209,213 КПК України, а саме щодо часу складання та фактичного часу затримання згідно протоколу затримання ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні злочину від 15.03.2018 року. Виражає незгоду з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.04.2018 року за ухвалою слідчого судді від 21.03.2018 року, якою дозволено доступ до інформації про дзвінки ОСОБА_9 з 01.01.2018 року по 15.03.2018 рік, проте, стороною обвинувачення надано лише з`єднання за 14 та 15.03.2018 року, а з 01.01.2018 року по 13.03.2018 року, які б підтвердили, що ОСОБА_19 незнайомий з ОСОБА_20 і не підтримував з ним жодних відносин, а також на підтвердження, що ОСОБА_19 працює таксистом, на думку апелянта, сторона обвинувачення приховала. Також вказує на порушення прокурором ст. 250 КПК України, який не звернувся до слідчого судді з клопотанням за дозволом на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а тому протокол негласної слідчої (розшукової) дії вважає недопустимим доказом. Також, на думку захисника, судом не надано належної оцінки протоколу аудіо-відео контролю ОСОБА_21 від 12.04.2018 року та речовим доказам у справі, які потерпілій для впізнання не пред`являлися, і є лише припущенням, що вони належать їй.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено, що існувала попередня змова ОСОБА_19 з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 на вчинення крадіжки, і умисел на вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_11 . Наголошує, що ОСОБА_19 з ОСОБА_20 взагалі раніше знайомі не були. Жоден із свідків не спростував показань ОСОБА_19 про непричетність до крадіжки, що він є таксистом і ОСОБА_20 просив його перевезти речі. Зазначає, що по вилученим слідам на місці злочину жодної експертизи не проводилося для встановлення їх власників. Вважає незаконним затримання ОСОБА_9 із застосуванням кайданок та фізичного насильства з боку працівників поліції з метою отримання пізнавальних показань, а судом та прокурором не вжито жодних заходів на перевірку цих доводів. На думку захисника, протокол огляду автомобіля ОСОБА_9 також проведений з порушенням норм КПК України, а тому всі докази, отримані в результаті такого огляду, повинні бути визнані недопустимими.

Зазначає, що судом було необґрунтовано конфісковано в дохід держави як знаряддя злочину належний ОСОБА_9 автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_9 працює таксистом, автомобіль є засобом для його існування.

В запереченні на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 прокурор Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_23 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та наполягав на законності та обґрунтованості прийнятого судом рішення, доводи обвинувачених та їх захисників, які наполягали на задоволенні їх апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку протиправного діяння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції свою вину в інкримінованому йому діянні за ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та зазначив, що 13 березня 2018 року до нього зателефонував ОСОБА_10 , з яким він знайомий, і спитав чи немає в нього часу, так як є клієнт, щоб з`їздити і забрати речі, є можливість заробити грошей. Він погодився, оскільки займається перевезенням пасажирів. Вони утрьох ОСОБА_9 та Пришупа і ще один чоловік, приїхали в одне з сіл Козелецького району, де обвинувачений сидів в машині, нікуди не виходив. Він же відкрив багажник, куди його пасажири поклали якісь невідомі йому речі і вони поїхали в Чернігова, по дорозі були зупинені поліцейськими, які незаконно утримували їх кілька годин. Ніякого злочину він не скоював,

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не визнав та надав показання, аналогічні показанням ОСОБА_9 . Пояснював, що разом з Колишаком та ОСОБА_20 поїхав в село Козелецького району. Ніякої мети для поїздки у нього не було, він поїхав просто за компанію. Ні у які будинки не заходив, ніякої крадіжки не скоював і ніякого відношення до предметів, вилучених з автомобіля, він не має.

При цьому, незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому ним злочині, вчинення ним даного злочину підтверджується низкою логічно узгоджених та послідовних, а відтак, на думку суду, належних доказів.

Так, сама позиція обвинувачених про поїздку, яка на їхню думку, не була терміновою, нагальною, в село Козелецького району, з яким їх ніщо не пов?язує, в нічний час, викликає у колегії суддів сумнів в правдивості показань обвинувачених.

Допитана в засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 надала показання, що в березні місяці 2018 року на їх дачі в с. Самійлівка спрацювала сигналізація, так як їй прийшло повідомлення на телефон. Оскільки датчики розставлені по всіх кімнатах, то було видно, як вони спрацьовують один за одним, тобто зайшли в одну кімнату, потім в іншу кімнату, і так по всіх кімнатах будинку. Це було десь о півпершої ночі. В дві години вона сіла в автомобіль і поїхала на дачу. Приїхала десь о четвертій годині ранку. Біля будинку була поліція, потім приїхав ще один екіпаж поліції. Поліцію вона особисто не викликала, а заяву про вчинення злочину писала і надавала дозвіл на огляд будинку і території. В будинку було видно, що ходили по всіх кімнатах. Якщо спрацьовує датчик, то відразу спрацьовує і звукова сигналізація, яка видає сильний звук. З будинку, як вона зразу виявила, зникли невеликий телевізор Самсунг з плоским екраном, ікона Божої Матері, набір стаканів фарфорових з підстаканниками, кортик та сувенірний ніж. Через декілька місяців виявила, що зникла також мийка Кьорхер. Вона вважає, що за крадіжку потрібно винних осіб позбавити волі.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що числа він вже не пам`ятає, зателефонував сусід і сказав, що в нього в будинку спрацювала сигналізація. Він одягнувся і з ліхтариком прийшов до будинку, де спрацювала сигналізація. Він побачив тільки сліди на снігу і викликав поліцію. Сліди були на снігу з іншої сторони будинку, а не від вулиці, сліди десь трьох чи чотирьох осіб, а далі був слід легкового автомобіля.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надав показання, що йому зателефонувала ОСОБА_25 і повідомила, що спрацювала сигналізація і що до ОСОБА_26 проникли до будинку. Він побіг до будинку ОСОБА_26 і побачив, як двоє бігли від будинку, він за ними, вони добігли і вскочили в авто і поїхали в сторону с. Вовчик. Він запам`ятав номер 33-12. Авто стояло метрів за 150 від будинку ОСОБА_27 в напрямку с. Вовчик, наче сірого кольору. Це все відбувалося десь після 12 години ночі, дату не пам`ятає. Авто він бачив десь за метрів 30-50, задній номер підсвічувався. Він не бачив чи було що в руках тих, що бігли до авто, так як було темно. Він знає, що з будинку щось зникло, але що він не знає. Потім приїхала поліція, спочатку одні, а потім інші.

На думку колегії суддів, ці показання свідка прямо викривають обвинувачених в інкримінованих їм діях, оскільки з цих показань вбачається наявність одностайних, рішучих дій обвинувачених. Крім того, показання свідка прямо вказують на автомобіль ОСОБА_19 , номер якого він запам`ятав.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні надав показання, що пізно вночі йому зателефонував брат, що обікрали сусіда. Коли він прибіг, то бачив сліди злому. По слідах було видно, що зайшли через іншу хвірточку, а не через центральну. Сліди йшли до будинку і назад до автомобіля. Поліцію всі чекали на вулиці. По слідах було видно, що два чоловіки вийшли із автомобіля. Приїхала поліція, а потім приїхали господарі. Доки не приїхала власниця, він не бачив, щоб хтось заходив до будинку.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надала показання, що до неї в с. Лемеші дуже рано приїхали працівники поліції і попросили побути понятою, вона погодилася. Вони приїхали в с. Кіпті, стояв автомобіль Ланос. При них почали проводити обшук авто, все знімали на камеру. В багажнику знайшли дві ікони, плоский телевізор, набір інструментів, відмички саморобні. Всього вже не пам`ятає, водій казав, що купував, і пасажирів він не знає, підвозив в попутному напрямку. Все було зафіксовано, складено в пакет. Склали протокол, в ньому все вірно зазначено, вона читала. Водій добровільно відкривав багажник та задні двері автомобіля, при ній на нього жодного тиску не чинилося. Опечатували тільки ті речі, що вилучили в Ланосі.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав показання, що десь j 5 годині ранку, точно він вже не пам`ятає, поїхали в с. Кіпті. де при ньому, як понятому проводили обшук автомобіля. Коли водій відкрив багажник, то там був телевізор, ікони і два ножі з ножнами, наче кортики, більше він не пам`ятає. Проводилась відеозйомка. В райвідділі склали список вилучених з автомобіля Ланос речей, і опечатали. В протоколі все записано правильно. На пакетах, в які опечатували речі, він ставив свої підписи. Відео обшуку показували.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надав показання, що 15.03.2018 року за оперативною інформацією по «гарячих» слідах в с. Кіпті було затримано автомобіль Део-Ланос сріблястого кольору, за кермом якого був ОСОБА_9 , поруч Павлік, а на задньому сидінні ОСОБА_10 .

Показанням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показанням свідків судом першої інстанції з дотриманням передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи надано відповідну оцінку, як і дослідженим усім наявним доказам у справі.

Вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в сукупності з показаннями свідків підтверджується також іншими доказами, яким надано відповідної оцінки у вироку, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 15.03.2018 року та фототаблиці до нього, згідно якого було оглянуто та сфотографовано будинок та прилеглу територію за адресою: АДРЕСА_4 (т.1 а.с.176-185), що підтверджує факт проникнення до цього будинку та скоєння крадіжки зх. нього;

- протоколом огляду місця події від 15.03.2018 року та відеозапису до нього, згідно якого було оглянуто автомобіль ДЕО Сенс, р.н. НОМЕР_1 (т.1 а.с. 189-191, т.3 а.с.72), яким підтверджено знаходження в автомобілі, в якому перебували обвинувачені, предметів, викрадених з будинку потерпілої ОСОБА_29 ;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1997-2001/18-24 від 18.04.2018, згідно якого вартість телевізора «Samsung» модель LE23R82B» - 2100 грн., пульта дистанційного керування «Openbox» - 78 грн. 40 коп., сувенірного ножа в ножнах - 218 грн., набору фарфорових чашок у кількості 6 шт. - 412 грн. (т.1 а.с.205-209).

- висновком мистецтвознавчої експертизи №105 від 05.04.2018, згідно якого ікона «Богородиця Казанська» станом на 15.03.2018 може бути оцінена в 400 грн. (т.1 а.с. 212-213).

- висновком мистецтвознавчої експертизи №18/8 від 26.04.2018, згідно якого кортик морський є оригінальним предметом другої половини ХХ ст. і не відноситься до історичних та культурних цінностей. Вартість станом на 15.03.2018 року становить 2700 грн. (т.1 а.с.215-216). Вказані висновки експертиз підтверджують вартість викраденого майна, що впливає на кваліфікацію дій обвинувачених.

- протоколом про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 03 квітня 2018 року та DVD-R диску № 147т, відповідно до якого отримано відомості про перебування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в с. Самійлівка Козелецького району Чернігівської області 15.03.2018 року та зафіксовано їхні дії (т.2 а.с. 163-166).

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії № 274 т від 12.04.2018, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 15.03.2018 за дорученням слідчого СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 15.03.2018 відносно ОСОБА_21 проводилась НСРД, а саме: аудіо -, відео контроль особи в місцях тимчасового перебування, що не є житлом чи іншим володінням особи (т.2 а.с. 175-187).

- протоколом огляду предмета та фото таблиці до нього від 30.05.2018 року, згідно якого було оглянуто автомобіль марки ДАEWOO SENS д.н.з. НОМЕР_1 (т.2 а.с. 199-202).

- висновком судово-психіатричної експертизи № 239 від 30.04.2018 року, згідно якого ОСОБА_9 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, близько 00:31 год. 15.03.2018, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час клінічних ознак психічного захворювання не виявляє і примусові заходи медичного характеру не показані (т.1 а.с.247-250);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 240 від 30.04.2018 року, згідно якого у ОСОБА_9 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане (т.1 а.с. 251-253);

- речовими доказами по справі.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки у належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки у достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що усі вони, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обох обвинувачених в скоєнні інкримінованого їм діяння. Так, пряма участь обох обвинувачених в скоєнні ними крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 в селі Самійлівка Козелецького району прямо підтверджена протоколом про результати здійснення негласної слідчої (розшукової ) дії від 03.04.2018 р. (т.2 а.с. 163-165), де зафіксовано присутність біля будинку потерпілої обох обвинувачених.

Колегія суддів не погоджується з аргументами сторони захисту, які викладені у виді безсистемних заперечень, без посилання на матеріали кримінального провадження про те, що нібито цей доказ є недопустимим.

Так, дозвіл на проведення НСРД візуальним спостереженням за особою, було надано ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області 18.01.2018 р. (т.2 а.с. 160-161). Ухвала слідчого судді відкрита стороні захисту при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

Дана ухвала реалізована 24.01.2018 р., в ході проведення НСРД, про що складено відповідний протокол (т.2 а.с. 163-165).

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області від 24.05.2018 р. надано дозвіл на використання в даному кримінальному провадженні результатів негласних слідчих (розшукових) дій, отриманих відносно обох обвинувачених та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в даному кримінальному провадженні, тобто фактично надано судовий дозвіл на використання доказів відносно обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_22 (т.2 а.с. 154-157).

Отже, усі вимоги закону щодо отримання доказів в результаті негласних слідчих (розшукових) дій ґрунтувались на відповідних дозволах суду, органами досудового розслідування вимоги закону в цьому випадку були виконані в повному обсязі і підстав визнавати ці докази недопустимими колегія суддів не знаходить.

Висновки суду є переконливими, ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і сумніву у колегії суддів не викликають. Усі докази в своїй сукупності є достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інкримінованому їм злочині.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини кримінального провадження.

Твердження сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

Усі докази, на яких ґрунтується вирок, ретельно перевірені судом та підставно покладені в обґрунтування вироку. З таким рішенням колегія суддів погоджується. Будь-яких доказів недопустимості або неналежності доказів апеляційному суду не надано.

Доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 щодо протиріч в показаннях свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 колегією суддів відхиляються. Ці свідки є сусідами потерпілої, кожен з них спостерігав лише частину тих подій, які розгортались біля будинку потерпілої в селі Самійлівці, цілеспрямованої фіксації подій вони не проводили. Тому суперечностей в їх показаннях колегія суддів не знаходить.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про те, що органом досудового розслідування жодної експертизи на встановлення належності слідів не проводилося, а саме, слідів, вилучених біля будинку і в будинку потерпілої ОСОБА_29 , не є слушними, адже у відповідності до ст. 22 КПК судовий розгляд проводиться на засадах змагальності і кожна з сторін кримінального провадження надає суду ті докази, які вважає за потрібне. Суд розглядає справу і приймає рішення на підставі тих доказів, які подані сторонами і не вправі самостійно збирати їх.

Твердження щодо недопустимості доказу протоколу огляду місця події від 15.03.2018 року в період часу з 04 год. 36 хв. до 04 год. 53 хв., де в порушення вимог КПК України проведено незаконний обшук автомобілю DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відхиляються колегією суддів. На момент зупинки автомобіля на стаціонарному посту поліції в селі Кіпті пройшло зовсім мало часу, кримінального провадження за фактом крадіжки у потерпілої ОСОБА_11 ще не існувало. Проте, співробітники поліції в силу вимог ст. 214 ч. 3 КПК мали право здійснити огляд автомобіля ОСОБА_9 і зробили це з його дозволу, заява про що є в матеріалах кримінального провадження.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 щодо недопустимості доказу по справі - ухвали слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.03.2018 року про надання дозволу на проведення огляду автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки вона суперечить вимогам ст.ст. 233,234,237 КПК України, також відхиляються колегією суддів. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Оскільки огляд автомобіля обвинуваченого ОСОБА_19 і був саме таким оглядом, проте автомобіль є «іншим володінням» особи, цей огляд міг проводитись за правилами проведення обшуку. У зв`язку з цим, слідчим було ініційовано звернення з клопотанням до слідчого судді для надання дозволу на огляд автомобіля. Такий дозвіл було надано ухвалою від 15.03.2018 р. (т.1 а.с. 193). Дозвіл надано з метою належного процесуального оформлення та вилучення майна. Колегія суддів вважає, що ця ухвала слідчого судді не суперечить загальним вимогам кримінального процесуального закону. Вона являється засобом судового контролю за дотриманням прав людини і є чинною з моменту її ухвалення.

Твердження захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 щодо незаконного затримання ОСОБА_9 , а саме щодо часу складання та фактичного часу затримання згідно протоколу затримання ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні злочину від 15.03.2018 року колегією суддів не приймається. Після зупинки автомобіля на автодорозі в селі Кіпті, було здійснено його огляд слідчо-оперативною групою, після чого ОСОБА_9 був доставлений в Козелецьке відділення поліції і затриманий в установленому законом порядку з повідомленням про це захисника, який брав участь в наступних слідчих діях з участю цього підозрюваного. Ніяких доводів чи доказів того, що затримання ОСОБА_9 , яке відбулось на автомобільній дорозі, а документально оформлене у відділі поліції, потягло за собою незаконність послідуючих слідчих дій та отриманих доказів, апеляційному суду не надано.

Щодо незгоди з протоколом та результатами тимчасового доступу до речей і документів від 19.04.2018 року за ухвалою слідчого судді від 21.03.2018 року, якою дозволено доступ до інформації про дзвінки ОСОБА_9 з 01.01.2018 року по 15.03.2018 року, то колегія суддів вважає цей пункт апеляційної скарги адвоката Росомахи також надуманим, оскільки даний доказ наданий стороною обвинувачення за своїм внутрішнім переконанням, його оцінка здійснена адвокатом у зв?язку із своєю позицією у справі і невинуватості обвинувачених це не доводить.

Доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про те, що судом не надано належної оцінки протоколу аудіо-відео контролю ОСОБА_21 від 12.04.2018 року також відхиляються колегією суддів, оскільки цей протокол стосується особи, кримінальна справа відносно якої виділена в окреме провадження, а інших доказів, на думку колегії суддів, достатньо для ухвалення законного й обґрунтованого вироку.

Абсолютно неспроможними та надуманими вважає колегія суддів твердження апелянта про те, що вилучені по справі речі не пред?являлись потерпілій і тому це є підставою для скасування вироку. Низкою доказів доведено, що обвинувачені скоїли крадіжку з будинку, який належить потерпілій ОСОБА_29 , і були затримані через незначний час. Сама потерпіла брала участь в досудовому розслідуванні, судовому розгляді і жодного разу не заявила, що сумнівається щодо належності речових доказів саме їй.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено про існування попередньої змови ОСОБА_19 з ОСОБА_22 та особою, відносно якої справа виділена в окреме провадження, на вчинення крадіжки і умисел на вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_11 , спростовується протоколом НСРД (т.2 а.с. 160-161), з якого вбачається, що дії усіх обвинувачених були одночасними, узгодженими, швидкими, направленими на досягнення єдиної мети, що свідчить про попередню змову на скоєння злочину.

Доводи щодо захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про незаконне, на його думку, затримання ОСОБА_9 із застосуванням кайданок та фізичного насильства з боку працівників поліції з метою отримання зізнавальних показань, відхиляються колегією суддів. В ході розгляду справи в суді першої інстанції таких доказів суду пред?явлено не було, як не було отримано будь-яких зізнавальних показань ОСОБА_9 . Тому таке посилання ніяким чином на законність оскаржуваного судового рішення не впливає.

Твердження захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 про те, що судом було необґрунтовано конфісковано в дохід держави як знаряддя злочину належний ОСОБА_9 автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відхиляється колегією суддів. Даний автомобіль визнаний знаряддям вчинення злочину. Без нього вчинити даний злочин в нічний час у віддаленому селі Козелецького району було б неможливо. В даному випадку суд зобов?язаний був застосувати спеціальну конфіскацію, передбачену ст. 96-1, 96-2 КПК України, що й було виконано.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів дійшла висновку, що у ній не наведено таких обставин, які б слугували підставами для скасування вироку. Обвинувачений в основному скаржиться на неправильне поводження з ним працівників поліції та на неповноту досудового розслідування і судового розгляду. Щодо неправильного поводження, то стороною захисту ніяких доказів цьому в апеляційний суд надано не було. До того ж, у справі немає і не було ніяких пізнавальних показань ОСОБА_10 , які б можна було оскаржити на підставі неправильного поводження з ним поліцейських. Щодо неповноти розслідування і розгляду справи, на чому наполягає обвинувачений, то місцевий суд дійшов висновку про достатність доказів для ухвалення обвинувального вироку, з таким висновком повністю погодилась колегія суддів. У відповідності до ст. 22 КПК сторона обвинувачення є вільною у поданні доказів суду і заперечення ОСОБА_10 про неподання окремих доказів прокурором не може бути взяте до уваги. Неправдивість показань свідків, на чому наполягав ОСОБА_10 , являється бажанням обвинуваченого переконати суд в цьому, проте ніяких доказів неправдивості цих показань немає. Усі свідки були допитані у відкритому судовому засіданні, усі учасники судового розгляду мали можливість поставити їм свої питання, неповноти або неправильності дослідження цих доказів судом допущено не було.

В цілому, аргументи сторони захисту не переконали колегію суддів у наявності таких суттєвих обставин, які б були підставою для скасування вироку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65 КК України, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, врахував досудову доповідь на обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий, та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. З таким висновком погоджується колегія суддів і не знаходить підстав для зміни вироку в частині покарання. Сімейний стан обвинуваченого не може враховуватись як обставина, що пом`якшує покарання, оскільки цей же стан не завадив йому скоїти злочин.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65 КК України, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, врахував досудову доповідь на обвинуваченого, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий, та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про достатність та індивідуальну визначеність призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку із незаконністю та суворістю призначеного покарання, як на те вказує обвинувачений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі, оскільки суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинувачених судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2019 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4