Справа №127/1072/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

В складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 127/1072/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 127/1072/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, що визначено автоматизованою системою документообігу суду.

У даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 24.09.2019 р.

24.09.2019 р. суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 заявлено самовідвід, який мотивовано тим, що 17.09.2019 р. вона звернулась до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора з відповідним повідомленням про втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя, тому з метою уникнення сумнівів у учасників кримінального провадження в її неупередженості вважає за необхідне заявити самовідвід.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід та просив її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно. Виходячи виключно з фактів, встановлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивований.
В судовому засіданні було встановлено, що головуючий у справі суддя ОСОБА_4 заявляючи про самовідвід посилалась на те, що не може здійснювати судочинство по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, оскільки нею 17.09.2019 р. подано відповідне повідомленням про втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора, яке на даний час розміщене на офіційному сайті Вищої ради правосуддя.
З вказаного повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, поданого до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора, вбачається що суддя ОСОБА_4 посилається на безпідставні звинувачення голови Вінницького міського суду Вінницької області щодо звільнення нею осіб з під-варти, а також неправомірні перевірки керівником апарату суду та його заступником кримінальних проваджень, які перебувають у неї на розгляді, що, на її думку, свідчить про втручання в діяльність як судді щодо здійснення правосуддя.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
В статті 15 Кодексу суддівської етики вказано, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
П. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
В судовому засіданні, судом не встановлено достовірних обставин та правових підстав, визначених ст. 75 КПК України, які б виключали на даній стадії кримінального провадження участь судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 в розгляді кримінального провадження № 127/1072/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та унеможливлювали б постановлення нею об`єктивного судового рішення у даному кримінальному провадженні.
Зокрема, суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 не являється заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, не брала участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник. Також відсутні відомості про те, що вона особисто, або її близькі родичі чи члени її сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
Порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи не встановлено.
Щодо поняття «Інші обставини», які викликають сумнів у неупередженості судді, слід розглядати, зокрема, наступні: суддя є дальнім родичем сторонам, хрещеним чи хрещеником та інше, у результатах розгляду зацікавлені родичі дружини, суддя перебуває у дружніх чи неприязних стосунках з будь ким з учасників процесу, в матеріальній чи службовій залежності, суддя публічно, усно або письмово висловив думку щодо винуватості обвинуваченого або з інших питань ще не закінченого провадження. Суддя повинен утримуватися від будь-яких коментарів, що могли б, виходячи з розумної оцінки ситуації, якимсь чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судді ОСОБА_4 відводів не заявлено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку вказані суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 обставини не можуть бути підставою для самовідводу судді згідно з діючим законодавством, тому суд вважає заяву про самовідвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 75, 80, 81, 309 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні № 127/1072/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя :