Провадження № 274/5795/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/326/19

22.08.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

представника потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого . . . . . . ОСОБА_7

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, проживаючого відповідно до обвинувального акту за адресою: АДРЕСА_1 ,

за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
26.10.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.07.18 за № 0000167.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час, ступінь суспільної небезпечності злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , дає підстави вважати, що він може становити небезпеку для суспільства, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати встановленню істини. Розгляд провадження не відбувається через процесуальну поведінку сторони захисту.

Представник потерпілих підтримала клопотання прокурора і знову додала, що потерпілий після попередніх судових засідань побоюється за життя своєї малолітньої доньки.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що прокурором клопотання подано несвоєчасно, а саме не в межах п`ятиденного строку; викладені у обвинувальному акті обставини скоєння злочину не відповідають його кваліфікації, дії мають бути кваліфіковані за ст. 121 КК України; з обвинувального акту вбачається багато невстановлених обставин; їй, як захиснику, не було відкрито ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу; у клопотанні прокурора не зазначено перелік свідків і спосіб, на яких обвинувачений може впливати; клопотання прокурора належним чином не мотивовано і не обґрунтовано, доказів на підтвердження ризиків не надано; судом неправомірно зазначено у попередніх ухвалах про те, що обвинуваченому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі; прокурором не наведено доказів, що обвинувачений буде переховуватися від суду; обвинувачений більше року знаходиться у СІЗО та не допускає порушень; в підготовчому судовому засіданні судом застосовано положення глави, які не могли бути застосовані, прийнято рішення, яке не передбачене ст. 315 КПК України, а саме продовження запобіжного заходу, а не обрання; строки в підготовчому засідання продовжено автоматично всупереч рішенням Конституційного Суду України; подальше утримання під вартою обвинуваченого порушує принципи, визначені Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема Маккей проти Об`єднаного Королівства, Медведев та інші проти Франції, Белчев проти Болгарії, Зенцов і інші проти Російської Федерації, Мхітарян проти Російської Федерації, Панченко проти Росії, Ілійков проти Болгарії, Летельє проти Франції, Ходорков проти Росії, Рохліна проти Росії, Єлоєв проти України, Харченко проти України, Смирнова проти Росії, Пірузян проти Вірменії, Тирон проти Румунії, Бекчиєв проти Молдови, Сулаоя проти Естонії, Ноймайстер проти Австрії, Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Яблонський проти Польщі, Іловецький проти Польщі; ризик втечі прокурором не доведено; відсутні істотні і достатні причини для безперервного утримання обвинуваченого під вартою; зі спливом часу зменшуються ризики; суд має врахувати положення ч. 3 ст. 197 КПК України про те, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців; з врахуванням особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, цілком достатньо запобіжного заходу у виді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.

Законний представник обвинуваченого також заперечила проти клопотання прокурора, підтримала позицію захисника.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу (як і при будь-якому застосуванні положень однієї Особливої частини кодексу, норми з іншої Особливої частини Кодексу підлягають застосуванню з врахуванням положень тієї Особливої частини, що регулює певну стадію, в тому числі і щодо розгляду клопотань на стадії судового розгляду, строку подачі таких клопотань). Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Заслухавши думки прокурора, представника потерпілих, захисника, законного представника обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 09 липня 2018 року, в подальшому строк тримання під вартою продовжувався, востаннє 26.06.19. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, і, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що призвело до смерті останньої, тяжкість покарання за злочин, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_9 . Апеляційний суд погодився з висновком слідчого судді, визнав, що застосований запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Обставини та кваліфікація слідчим суддею оцінювалися на момент розгляду клопотання (на даний час більш тяжка). Ухвали чинні.

На даний час ОСОБА_9 , вже у цьому судовому провадженні, так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, що потягнув за собою смерть іншої людини. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, у санкції статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Звичайно, що до обвинуваченого довічне позбавлення не застосовується, але це ніяким чином не відміняє санкцію статті (стороною захисту в минулому судовому засіданні заявлено клопотання про розгляд справи судом присяжних, що можливо лише у такому ж випадку можливості призначення покарання у виді довічного позбавлення волі). Доводи захисту про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого, допустимість доказів не є предметом розгляду за цим клопотанням прокурора. Продовження строків дії запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні, а не обрання такого запобіжного заходу відбулося у зв`язку з тим, що на той час існувало рішення суду про застосування щодо ОСОБА_9 , яке було чинним і підлягало обов`язковому виконанню. Повторне обрання запобіжного заходу при вже обраному раніше і діючому запобіжному заході є неможливим. Застосування положень ст. 331 КПК України застосовано у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з тим, що у цій нормі, хоча і передбачено можливість, але не передбачено вирішення питання при діючому щодо обвинуваченого запобіжного заходу, натомість така можливість передбачена у іншій статті цієї ж Особливої частини кодексу Розділ VI "Судове провадження у першій інстанції". Рішення про продовження строку дії запобіжного заходу не приймалося автоматично, а за результатами розгляду клопотання прокурора із заслуховуванням думок учасників. Положення ч. 3 ст. 197 КПК України не може бути застосовано судом, оскільки передбачені лише для стадії досудового розслідування. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у своїй практиці ніяким чином не забороняють утримувати особу під вартою, продовжувати строки такого тримання, лише вимагають, щоб рішення національних судів з даних питань були належним чином мотивованими, обґрунтованими та підставними. Зокрема У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, на яку посилається захисник, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При розгляді ж цього клопотання по суті встановлено, що вік обвинуваченого, його стан здоров`я, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків, його характеристики не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків, в цій частині характеризуючи даних особи. Предметом судового розгляду є обставини, визначені у ст. 331 КПК України. Вийти за межі предмету судового розгляду, прямо визначеного Законом, суд не вправі. Дійсно посилання прокурора на можливість впливу на іншого підозрюваного, можливість втечі обвинуваченого є безпідставними та немотивованими. Однак всі обставини предмету судового розгляду, на які вказали учасники в ході цього судового засідання, як і в попередньому, були предметом оцінки для обрання запобіжного заходу, на думку судів першої та апеляційної інстанції слугували підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ці обставини залишилися незмінними, що вказує на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. На даний час допитано лише потерпілих, двох свідків, подальший судовий розгляд не відбувається у зв`язку з процесуальною поведінкою сторони захисту. Обставин, які зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, колегією суддів не встановлено. Як було встановлено слідчим суддею та апеляційним судом наявна обґрунтована підозра, сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Всі ці обставини залишаються існувати і на даний час. Судом в будь-якому разі не може бути проігноровано зазначення органом досудового слідства, що дії, спрямовані на позбавлення життя іншої особи, були скоєні безпричинно, тобто має бути враховано суспільний інтерес у виді загрози життю будь-якої особи, навіть яка не має жодного відношення до особи обвинуваченого. Умови домашнього арешту, навіть цілодобового при застосованих електронних засобів контролю, не зможуть в повній мірі запобігти цьому ризику. З часу появи у провадженні як учасника захисника ОСОБА_11 в судове засідання, призначене на 05.04.19, судовий розгляд кримінального провадження фактично не здійснюється через процесуальну поведінку сторони захисту. Так, 05.04.19 розгляд провадження не відбувся у зв`язку із заявленням захисником безпідставних, які не ґрунтуються на вимогах закону клопотань, оголошення, розгляд і вирішення яких зайняло весь час до закінчення робочого дня. В наступне судове засідання захисник не з`явилася, що призвело до відкладення розгляду справи; в черговому судовому засіданні захистом знову заявлено безпідставні клопотання, вирішення яких передує продовженню розгляду, що унеможливило продовження судового розгляду по суті. Оголошення, розгляд і вирішення клопотань зайняло майже весь робочий час, в наступне судове засідання захисник не з`явилася. Чергове наступне судове засідання не вдалося провести в режимі судового розгляду по суті у зв`язку з оголошенням, розглядом і вирішенням чергових безпідставних клопотань сторони захисту, користування за першої можливості правами неповнолітнього обвинуваченого на спілкування з захисником, що потребувало оголошення перерв, що зайняло час до кінця робочого дня. Отже вже 6 судових засідань, 23 години судових засідань, 4 місяці судом не вдається продовжити судовий розгляд кримінального провадження по суті у зв`язку із заявленням стороною захисту чисельних безпідставних клопотань, спрямованих на усунення суддів, інших учасників, які не приймають потрібних стороні захисту рішень, навіть якщо вони є незаконними. Така процесуальна поведінка не суперечить чинному законодавству, але призводить до того, що судовий розгляд кримінального провадження фактично не здійснюється, а суд зобов`язаний вирішувати клопотання захисту по суті, хоча вони і є безпідставними, і суд, не маючи можливості досліджувати докази, не має і можливості перевіряти доводи захисту про недоведеність винуватості обвинуваченого. Обставини ж, які впливають на існування ризиків, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишаються незмінними суд зобов`язаний виконувати завдання кримінального провадження, в тому числі, здійснювати захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечувати дотримання ст. 27 Конституції України про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя і обов`язок держави - захищати життя людини, що, враховуючи обставини інкримінованих події, зобов`язує суд враховувати продовження існування ризику вчинення такого ж правопорушення щодо іншої особи.Крім того, обвинуваченим систематично допускалися порушення порядку у залі судового засідання, ігнорувалися вказівки головуючого, що вказує на існування ризику, що обвинувачений і в майбутньому вживатиме заходів для запобіганню відправленню правосуддя. Висновки ж органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, дослідження доказів, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення, так само як і висновки про правову кваліфікацію.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ „Житомирська УВП (№ 8).

Головуючий - суддя

Суддя

Суддя