Справа №705/2649/18
1-кп/705/353/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 07 червня 2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Бабани, Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2015 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, прочинаючи з 21.04.2015 року.

Однак, ОСОБА_3 , починаючи з 21 квітня 2015 року злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, добровільно аліменти не виплачує, на виклик державного виконавця не з`являється, на попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів не реагує, в зв`язку з чим має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 13.06.2018 року становить 52629 гривень 26 копійок.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати показання.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту в суді показав, що про необхідність сплати аліментів від дізнався у 2015 році. Проте, для себе вирішив, що не буде сплачувати аліменти, так як до 2015 року він не був потрібен і за аліменти йому нічого не казали, а коли він пішов в АТО, то у потерпілої виникла необхідність у аліментах. Коли син до нього приїжджав, то він давав йому кишенькові гроші. Зобов`язується працевлаштуватися та сплатити борг по аліментах.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого та потерпілої, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого та досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, розлучений, не працює, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства визначено як середній. У своєму висновку орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі.

При цьому, суд вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку, визначеного судом, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1,2 частини 1, та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо ОСОБА_3 протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Початок іспитового строку відраховувати з дня проголошення вироку.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені пунктами 1,2 частини 1, та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1