Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/364/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційними скаргами особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2019 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Кіровограда, з вищою освітою, безробітного, одруженого, такого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В суд першої інстанції із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру звернувся слідчий Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 .

За наслідками розгляду клопотання судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Суспільно небезпечне діяння вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , 05 травня 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходились по місцю свого проживання, в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

В ході розмови між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. В цей час, у ОСОБА_8 , який перебував в хворобливому стані - хронічний маячний розлад, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_8 підійшов до потерпілої, схопив останню за ліве передпліччя та почав тягти в різні боки. В подальшому, ОСОБА_8 правою рукою схопив ОСОБА_10 за передню частину шиї та здавив її, чим спричинив останній тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №347 від 08.05.2018 року у вигляді садна по правій боковій поверхні шиї, синця по передній поверхні грудної клітини зліва, лівому передпліччі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Із судовим рішенням суду першої інстанції не погоджується сторона захисту.

Особа, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8 вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції, вважає судом недостатньо враховано всіх обставин справи, пред`явлене слідчими діями обґрунтування недостатнім, хибним, а показання свідків незадовільними.

Адвокат в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в частині призначення, виключивши призначення примусових заходів медичного характеру.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Судом першої інстанції порушено вимоги ст. 513 КПК України, а саме не з`ясовано і не обґрунтовано застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Сторона захисту переконана, що ОСОБА_8 не потребує такої госпіталізації, оскільки не несе суспільної небезпеки.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку особи, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, який підтримав свою апеляційну скаргу, щодо апеляційної скарги адвоката висловився, що підтримує свою апеляційну скаргу, думку адвоката ОСОБА_8 , який підтримав процесуальну позицію свого підзахисного, думку прокурора, який просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України: під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як встановлено п. 1) ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України: залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Частиною 3 цієї норми закону визначається: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Як рекомендовано положеннями п. 15. Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 року N 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК

тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з

урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати

строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 вчинено суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки легкого тілесного ушкодження, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Особа, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_8 , - в судовому засіданні суду першої інстанції надав таких пояснень: вину не визнав повністю, зазначив, що у нього хтось викрав флешку з необхідною для нього інформацією. Підозрюючи, що це могла бути дочка або дружина, почав вимагати від них пред`явлення паспорта, коли вони приходили додому, щоб пересвідчитися в їх особі; 05 травня 2018 року так само вимагав від дочки паспорт, яка не бажала його пред`являти. Тож, він не втримався і потягнув за полотняну сумку, яка була на плечі у дочки. Заволодівши сумкою, виклав її вміст і «відшльопав» порожньою полотняною сумкою потерпілу. При цьому, можливо, міг спричинити тілесні ушкодження сумкою. Однак, заперечує нанесення будь-яких інших ударів, за шию потерпілу не здавлював.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні судом першої інстанції належних та допустимих доказів, що є узгодженими між собою.

Як встановлено наданими в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями потерпілої ОСОБА_10 , 05 травня 2018 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, між нею та батьком виник конфлікт, оскільки батько вважав її «клоном», та вимагав пред`явлення паспорта. В ході конфлікту, ОСОБА_8 забрав її жіночу сумку, наніс удари рукою їй в обличчя, схопив її за шию та намагався стискати її. Після того, як батько схопив за шию, він почав бити потерпілу потилицею об стіну. На крики прийшов сусід із кв. АДРЕСА_3 , розборонив їй та викликав поліцію.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_11 , що їх надано останнім в ході судового слідства суду першої інстанції, на початку квітня травня 2018 року, почув крики від сусідів з кв. АДРЕСА_4 , відчинив двері і побачив, що ОСОБА_8 не то тримав за шию потерпілу, не то намагався виштовхати її з квартири. На його запитання: «Що сталося ?», - ОСОБА_8 відповів: «Привела воровку в квартиру». Свідок розборонив учасників бійки та викликав поліцію. При цьому, бачив, що потерпіла трималася за палець та на шиї виднілося почервоніння.

Відповідно до показань суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 , їй зателефонувала дочка та повідомила про насильство батька. Свідок приїхала додому і бачила, що потерпіла трималася за руку, на шиї виднілися подряпини, не могла повернути шию, боліла голова.

Окрім того, вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.05.2018 року з участю потерпілої ОСОБА_10 , де потерпіла показала, за яких обставин відносно неї було вчинено протиправні дії (а.с.16-20 т.1);

-матеріалами висновку судово-медичної експертизи № 347 від 17.05.2018 року, якою зафіксовано легкі тілесні ушкодженні ушкодження у ОСОБА_10 . Механізм та локалізація тілесних ушкоджень відповідає показанням, зафіксованим в протоколі слідчого експерименту від 07.05.2018 року (а.с.29-30 т.1).

Судом першої інстанції вказаним доказам надано належної оцінки та, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки легкого тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Показання потерпілої та свідків сумнівів щодо їх правдивості та достовірності у колегії суддів не викликають; вказані особи приведені до присяги, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Вказані докази узгоджені між собою, не суперечать іншим доказам у справі.

Також, як встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 225 від 12 червня 2018 року стосовно ОСОБА_8 : ОСОБА_8 в момент скоєння кримінального правопорушення і вданий час страждає психічним захворюванням в формі хронічного маячного розладу (згідно МКХ-10, F-22.0), яке вимагає догляду та лікування. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду (аркуш провадження 46-48, том 1).

Відтак, зважаючи на наведені вище обставини, норми закону і рекомендації Постанови Пленуму, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено обґрунтоване рішення про застосування стосовно ОСОБА_8 примусових заходу медичного характеру.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 з приводу того, що судом недостатньо враховано всіх обставин справи, пред`явлене слідчими діями обґрунтування є недостатнім, хибним, а показання свідків є незадовільними, - спростовуються зазначеним вище.

Доводи сторони захисту про те, що судом порушено вимоги ст. 513 КПК України, а саме не з`ясовано і не обґрунтовано застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, оскільки ОСОБА_8 не потребує такої госпіталізації, так як не несе суспільної небезпеки, - не знаходять свого підтвердження.

Як вже зазначалось вище, судом першої інстанції дотримано вимог кримінального процесуального закону, закону України про кримінальну відповідальність, тощо, при застосуванні щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, взято до уваги висновок судово-психіатричного експерта стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені ОСОБА_8 , як неосудній особі. Слід зважати і на характер вчиненого ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, - з виявленням агресії, проти здоров`я особи.

Зважаючи на означене, колегія суддів не убачає підстав до скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, і залишає судове рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2018 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу Кропивницького апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4