Справа № 646/2706/18
№ провадження 1-кс/646/5342/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.19 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від розгляду справи №646/2706/18, провадження №1-кп/646/207/2019, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001427 від 03.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001427 від 03.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

01.10.2019 в провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від розгляду справи №646/2706/18, провадження №1-кп/646/207/2019, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001427 від 03.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підставами заявленого відводу є сумніви у неупередженості судді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, кожен окремо, заяву підтримали у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заяви, посилаючись на її необґрунтованість.

Особа, якій заявлений відвід суддя ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду даного питання повідомлялась належним чином, однак суддя ОСОБА_6 надала письмову заяву, в якій зазначила, що пояснення щодо заявленого відводу давати не бажає.

Суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи відводу, дослідивши матеріали заяви, виходить з такого.

Встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001427 від 03.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.

Доводи заявника ОСОБА_3 викладені в заяві про відвід, не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вказані підстави або зацікавленість в результатах розгляду справи, а сумніви ОСОБА_3 щодо об`єктивності судді ОСОБА_6 пов`язані виключно з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді.

Нормами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Щодо тлумачення об`єктивної складової категорії «безсторонній суд» ЄСПЛ прийняв низку рішень, в яких визнав порушенням Конвенції ситуації, коли є підстави побоюватися, що члени суду (за відсутності упередженості до сторін) перебувають у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі (відповідача).

Разом з цим, стаття 6 § 1 вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Wettstein v. Switzerland (Ветштайн проти Швейцарії), § 43; Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 93). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (Sacilor-Lormines v. France (Сасілор-Лормін проти Франції), § 62; Oleksandr Volkov v. Ukraine (Олександр Волков проти України), § 107).

У справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 9 листопада 2006 року, суд дійшов висновку: п. 49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000- XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10).

Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальна діяльність судді ОСОБА_6 , так само, як незгода заявника з процесуальними діями судді, також не може бути підставами для відводу судді.

З урахуванням безпідставності заявленого відводу судді ОСОБА_6 вважаю, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від розгляду справи №646/2706/18, провадження №1-кп/646/207/2019, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001427 від 03.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 04.11.2019 о 17:05 годин.

Суддя - ОСОБА_1