Справа № 137/497/19
Провадження №1-кп/149/128/19
Номер рядка звіту 223
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
28.11.2019 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора Хмільницького відділу Калинівської міцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хмільник матеріали кримінального провадження № 10000327 внесеного до ЄРДР від 13.12.2018 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, українця, працюючого водієм вантажного автомобіля у ТОВ «Нова Пошта», одруженого, освіта повна загальна середня, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у встановленому чинним законодавством порядку здав реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції України теоретичний іспит на знання діючих Правил дорожнього руху України та практичний іспит на перевірку навичок керування транспортним засобом та отримав посвідчення водія серії номер НОМЕР_1 від 01.04.1998 та вчинив правопорушення за наступних обставин.
Так, 13.12.2018 року приблизно о 03:00 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «DAF - XS 95.430», державний номерний знак НОМЕР_2 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 ) з напівпричепом «GENERAL TRAILERS» державний номерний знак НОМЕР_4 (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії номер НОМЕР_5 належить ОСОБА_7 ) рухаючись по автодорозі «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в с. Лукашівка Літинського району Вінницької області, в напрямку м. Вінниця, умисно порушуючи Правила дорожнього руху України, не передбачаючи наслідки, на слизькій ділянці дороги не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом, та згідно висновку експерта № 39 від 25.02.2019 допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Внаслідок допущеного порушення Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 не впорався з керуванням, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку по правому узбіччі.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу, які згідно висновку експерта № 41 від 28.02.2019 відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалий розлад здоров`я; рани на лівій нозі, яка згідно цього ж висновку експерта належить до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді саден на обох ногах, які згідно цього ж висновку експерта належать до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, визнав повністю, просить його суворо не карати та не застосовувати відносно нього міру покарання пов`язану із позбавленням волі. Цивільний позов потерпілого про моральної шкоди, заподіяної злочином визнає частково, а саме в сумі 100 000 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав що при призначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду та не наполягає на суворій мірі покарання. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральну шкоди, заподіяної злочином, підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою обвинуваченого, крім показів його самого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів щодо судових витрат та речових доказів, в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Суд з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву обвинуваченого, який визнає свою вину та просить обмежитись його допитом, думку потерпілого та прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , суд вирішив застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена в судовому засіданні в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 286 ч.1 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його позитивну характеристику за місцем проживання, відношення до подій що відбулися та їх наслідків, його вік, а також, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання.

Також, суд враховує досудову доповідь Корабельного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в Херсонській області», відповідно до якої, встановлено інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, суд відносить щире каяття в скоєному злочині.
Обтяжуючих обставин в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи викладені у вироку обставини справи та особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, приймаючи до уваги тяжкість скоєного ним злочину і наслідки, що настали, а також позицію потерпілого та прокурора, суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в дохід держави, в межах санкції визначеної ст. 286 ч. 1 КК України.
Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходить з того, що від дій обвинуваченого настали середні тілесні ушкодження у потерпілого. Також суд приймає до уваги, що обвинувачений маючи право керування транспортними засобами, що є виключно його професією водія, який працює в ТОВ «Нова Пошта», і це є єдиним матеріальним джерелом забезпечення проживання його сім`ї, а тому суд вважає не застосовувати відносно ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

07.10.2019 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від потерпілого ОСОБА_5 надійшла позовна заява до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, в якій позивач (потерпілий) просить суд стягнути з обвинуваченого (відповідача) моральну шкоду в сумі 500 000 грн та матеріальну шкоду в сумі 44 437, 34 грн.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року позовну заяву потерпілого залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 16.10.2019 року ОСОБА_5 на виконання ухвали суду від 07.10.2019 року надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2019 року визнано цивільним позивачем потерпілого ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 цивільним відповідачем в кримінальному провадженні № 0000327 відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого залишено без розгляду за клопотанням потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_6 .
Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди внаслідок ДТП, суд вказує, що безумовно потерпілий зазнав певних моральних страждань внаслідок вчинення відносно нього злочину та має право на відшкодування такої шкоди. Однак, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер і обсяг душевних страждань, яких потерпілий зазнав, те, що отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, поведінку обвинуваченого в момент скоєння злочину та його поведінку після вчинення злочину, те що обвинувачений визнає цивільний позов частково та враховуючи його майновий стан, суд вважає, що потерпілим моральна шкода оцінена в натмірній сумі, тому за можливе стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 100 000 гривень заподіяної моральної шкоди, що в повній мірі компенсує перенесені душевні страждання та душевний біль, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.
Питання речових доказів суд виріше відповідно до ст. 100 КПК України.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, в тому числі запобіжний захід не обирався, та підстав для їх обрання немає.
На підставі викладеного, ст. ст. 50, 286 КК України та керуючись ст. ст. 349, 369-374, 377, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., без позбавленням прав керування транспортними засобами.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІдН НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІдН НОМЕР_6 ) в дохід держави, понесенні судові витрати за проведення дослідження обставин і механізму ДТП, електротехнічного, технічного стану ТЗ № 39 від 25.02.2019 року, в сумі 1001, 00 грн.
Речові докази:
- автомобіль «DAF - XS 95.430» державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом «GENERAL TRAILERS» державний номерний знак НОМЕР_4 , залишити у власності ОСОБА_7 ;
- фрагмент джинсової тканини із вставками чорного кольору, який було передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Літинського ВП КВП ГУНП у Вінницькій області знищити;
- джинсові штани синього кольору із вставками чорного кольору, із слідами речовини бурого кольору, у яких частково відсутня ліва штанина, які було передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Літинського ВП КВП ГУНП у Вінницькій області знищити;
- куртку «LYNDEN TRANSPORT» флуоресценто - жовтого кольору залишити у власності ОСОБА_5 ;
- задній світловий пристрій стоп, габарит, покажчик повороту та дрібні частини автомобіля, які було передано на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Літинського ВП КВП ГУНП у Вінницькій області знищити.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1