Справа № 467/785/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року сідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання заступника начальника ВП начальника СВ Абузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , внесене в рамках кримінального провадження № 0000227 від 15 червня 2019 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Орган досудового розслідування ініціював обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обгрнутовуючи відповідне клопотання, зокрема, прокурор посилався на те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і одночасно є наявними ризики, із числа регламентованих ст. 177 КПК України, як то, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, позаяк, не має стійких соціальних зв`язків та утриманців, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який законом установлює від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь які із речей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває і в його ході встановлюється причетність до учинення злочину інших осіб.

До того ж, за версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 можу впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не працевлаштований і вживає наркотичні засоби.

Одночасно, як вказує прокурор, інші більш м`які запобіжні заходи нездатні гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Позиції інших учасників провадження

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав обгрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та у цілому проти застосування до нього найсуворішого із запобіжних заходів не заперечував і будь яких аргументів на спростування тверджень прокурора не наводив.

Захисник підозрюваного вказала на підтримання його позиції, проте, вважала, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є оптимальним заходом забезпечення кримінального провадження у цій ситуації.

Вказувала, при цьому що підозрюваний хворіє на гепатит В, С, а також на необгрунтованості вказаних прокурором ризиків.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

У свою чергу, слідчий суддя, перевіривши доводи і обґрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, обговоривши доцільність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час, як тримання під вартою, обговоривши можливість/неможливість заміни запобіжного заходу на більш м`який, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

А підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що визначені п. 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного і ті,що визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

У даному в випадку слідчий суддя установив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

При цьому, на час розгляду клопотання про обвинуваченого встановлено такі відомості: зокрема, ОСОБА_4 не одружений, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, не працює, проживає у сім`ї, має постійне місце реєстрації, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Інакше кажучи, підозрюваний на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для їх віку та статусу.

А тому, слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, виходив із такого.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Водночас, ініціатор розгляду довів шляхом надання ряду доказів і процесуальних документів, які свідчать про обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя сприймає, як переконливі і такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) і вважає, у даному конкретному випадку, вказані ризики обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані , зокрема, вони є дійсними у тому числі й у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Вказані стороною обвинувачення ризики, як то, можливість переховуватись від слідства, вчинити інше кримінальне правопорушення та знищити важливі для досудового розслідування докази, принаймні, на початковому етапі судового провадження є дійсними, а тому є потреба у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Поряд з цим, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому правопорушенні, вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини; репутацію; майновий стан, як то, відсутність заробітку та роботи; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального закону України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи захисту у тій частині, що достатнім буде застосування домашнього арешту, серед іншого, й ураховуючи характер учиненого правопорушення, як то, він свідчить про те, що перебування під домашній арештом не здатне перешкодити можливості продовжити учинення правопорушення.

У той же час, доводи сторони захисту ураховані судом, однак вони не зменшують існуючих ризиків і не вказують на наявність вкрай вагомих стримуючих факторів.

Щоправда, слідчий суддя вимушений відхилити твердження прокурора щодо ризику впливу на свідків, оскільки заявник лише вказав на його наявність, і водночас, не навів, бодай, якихось аргументів щодо його дійсності. З огляду ще й на те, що до свідка застосовано заходи безпеки, визначені КПК України.

Дані ж визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу, а тому слідчий суддя не сприймає, як об`єктивні доводи сторони захисту про можливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, у цей період, у тому числі й, домашнього арешту з мотивів, що викладені слідчим суддею вище.

У цьому контексті слідчий суддя зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за обвинуваченого, а особисте зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Водночас, слідчий суддя враховує вимоги ст. 183 КПК України і вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 вказаного Кодексу, а саме 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 800,00 грн. та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Тож, такого роду обмеження права підозрюваного на свободу, як тримання під вартою, знову ж таки, на даному етапі, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання підлягає до задоволення, як обґрунтоване.

А будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено і стороною захисту беззаперечно не доведено.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за доцільне, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі й визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах 60 діб.

А тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах 60 діб, а саме : до 04 грудня 2019 року включено з утриманням його в державній установі Миколаївський слідчий ізолятор.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 69 800 (дев`яносто шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: одержувач ТУ ДСА України в Миколаївській області, р/р 6294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, , призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від заставодавця (прізвище, ім`я, по батькові повністю).

Підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою у рамках цього кримінального провадження та, у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту - м. Южноукраїнськ без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;

4) утриматися від спілкування зі свідками, окрім, як під час процесуальних (слідчих) дій;

5) здати при наявності на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави до 04 грудня 2019 року включно.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1