КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_3,

суддів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

секретаря - ОСОБА_6,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7,

підозрюваного - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002355 від 20.09.2016 року, за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з вищою освітою, не одруженому, працюючому на посаді директора ТОВ «НОБІ Україна», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002355 від 20.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 затримано в порядку вимог ст.208 КПК України та того ж дня ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України.

18 вересня 2019 року старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Холод К.І.звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно застосувати з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерплих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2019 року в задоволенні клопотання відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_1запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.11.2019 року включно. Обґрунтовуючи своє рішення суд послався практику Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а також на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак зазначив, що прокурором не доведено неможливості усунення вказаних ризиків шляхом застосування більш м'яких запобіжних заходів.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_12 та прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10подали апеляційні скарги, в яких не погоджуються з ухвалою слідчого судді, через її незаконність та не обґрунтованість, оскільки вважає, що відсутні обґрунтована підозра про причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України, в матеріалах клопотання відсутні належні та допустимі докази, які пов'язують ОСОБА_1 з вчиненими вбивствами чи вказують на причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень. Також зазначає, що наявності жодного з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, органом досудового розслідування не доведено, та звертає увагу, що ОСОБА_1 в 2016 році вже допитувався під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні без будь-якого примусу та надав всю інформацію, яку вимагали від нього. При цьому, ухвала мотивована необхідністю уникнути лише ризиків пов'язаних з перешкоджанням слідству та незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, проте суд жодним чином не мотивував свій висновок про існування даних ризиків. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1

В своїй апеляційній скарзі прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене найсуворіше покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Вважає, що судом не взято до належної уваги, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_1 підозрюється в участі у злочинні організації, яка характеризувалась ретельною, довготривалою підготовкою до вчинення злочинів, а ОСОБА_1 виконував в ній функцію координатора та спрямовував дії виконавців, зокрема щодо вчинення двох умисних вбивств на замовлення. Крім того, на даний час встановлюється місцезнаходження знарядь вчинення злочинів та інших речових доказів, в ході досудового розслідування підозрюваному стали відомі анкетні дані потерпілих та свідків. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На апеляційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_17 в якому міститься прохання залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржувану ним ухвалу слідчого судді без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу подану прокурором та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника;

- підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити апеляційну скаргу подану захисником;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м'який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв'язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визначення особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов'язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотання слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об'єктивно зв'язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми , щоб виправдати подальше розслідування або висунуте звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року та Фокс, Кемпбелл і Гратлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України підтверджується зібраними доказами, зокрема протоколами за результатами проведення негласних слідчих дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою, з яких вбачається, що ОСОБА_1 спілкувався та зустрічався з особами, які входили до злочинної організації створеної ОСОБА_2; протоколами допиту свідків та протоколами пред'явлення особи для впізнання, відповідно до яких встановлено осіб, які були активними учасникам та виконавцями злочинної організації, координатором якої був ОСОБА_1, а також іншими доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_1 до вчинення передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.28, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, п.п.11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України кримінальних правопорушень, є достатньо мотивованою і ці обставини доведені слідчим суду та свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, в тому числі і особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

А отже, при оцінці ризику переховування від правосуддя, поряд з іншими обставинами, може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання, як це відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 року.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповненні конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні, всупереч твердженням апеляційної скарги сторони захисту, доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави для застосування щодо ОСОБА_1 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, оскільки ОСОБА_1 відомо про існування ряду свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, показання яких можуть мати вирішальне значення для доведеності його винуватості.

Також наявний ризик можливого знищення або спотворення будь-яких речей чи документів та перешкоджання ОСОБА_1 кримінальному провадженню іншим способом, шляхом вжиття заходів щодо реалізації або знищення майна, у тому числі яке вірогідно набуте злочинним шляхом.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає слушними та достатньо обґрунтованими.

Доводи захисника підозрюваного щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров'я.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника підозрюваного - залишити без задоволення, а тому ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_9, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_16, погоджене прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком до 15.11.2019 року включно, взявши його під варту в залі суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_13