Справа № 202/5645/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
18 жовтня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні за № 0000733 від 09.06.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 1 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на вилучений під час проведення обшуку транспортний засіб "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом, а також заборонити пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати зазначене майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000733 від 09.06.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що в період з 2016 року по теперішній час ОСОБА_5 на території міста Кам`янське організував незаконну діяльність, яка полягає у заволодіння правом на нерухоме майно з використанням підроблених документів.

Також встановлено, що ОСОБА_5 користується автомобілем "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.10.2019 року під час проведення обшуку був вилучений транспортний засіб "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого слідчим суддею не було надано дозвіл на відшукання. ОСОБА_5 не надано жодного підтверджуючого документу про набуття права власності на вищевказаний транспортний засіб.

Крім того, свідки вказують, що на зазначеному автомобілі пересувається ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 10.10.2019 року автомобіль AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

З метою збереження речових доказів, а саме запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження виникла необхідність в арешті вилученого транспортного засобу.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про перенесення судового розгляду, однак враховуючи строки розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, встановлені частиною 6 статті 173 КПК України, клопотання розглядається в його відсутність.

Особа, в якої було вилучено майно, - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання був повідомлений телефонограмою.

Крім того, до суду надійшли письмові заперечення адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , згідно яких вилучений транспортний засіб належить "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 ЗАО «Talutis», про що надає відповідні документи. Вважає, що слідчим було порушено строки звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, правові підстави для накладення арешту відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000733 від 09.06.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР у грудні 2015 року невстановлена особа підробила документи щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 , на підставі яких в подальшому було змінено власника вказаного нерухомого майна.

Крім того, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в період з 2016 року по теперішній час шахрайським шляхом заволоділи правом на майном ОСОБА_12 , а саме будівлею, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що ухвалою слідчого судді від 26 вересня 2019 року був наданий дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення документів, у тому числі чорнових записів, які стосуються набуття ОСОБА_13 у 2016 році права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 .

Під час проведення обшуку 09.10.2019 року слідчим було вилучено автомобіль «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 , який постановою слідчого від 10.10.2019 року визнаний речовим доказом.

Згідно з частиною 1 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини третьою статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи.

В своєму клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на автомобіль "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений у ОСОБА_5 .

Необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб мотивована необхідністю збереження речових доказів.

Разом із тим, будь-яких об`єктивних даних, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, тобто був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі набутий кримінально протиправним шляхом, клопотання не містить.

Слідчим у клопотанні не зазначено, яке доказове значення має вилучений транспортний засіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000733 від 09.06.2018 року здійснюється з ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме за фактом заволодіння нерухомим майном.

Отже, підстави вважати, що вилучений транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному провадженні, відсутні.

Сам по собі факт пересування ОСОБА_5 на транспортному засобі AUDI-А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 та ненадання ним документів на транспортний засіб не є підставою для його арешту та утримання. Тим більше, що його право володіння цим майном ніким не оспорюється.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на автомобіль AUDI-А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідатиме завданням кримінального провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності.

Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права інших осіб як арешт автомобіля AUDI-А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна необхідно відмовити.

Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Враховуючи наведене, у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання про арешт майна, вилучений автомобіль "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає поверненню особі, в якої його було вилучено.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт автомобіля "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 в кримінальному провадженні за № 0000733 від 09.06.2018 року відмовити.

Вилучений автомобіль "AUDI-А4" реєстраційний номер НОМЕР_1 негайно повернути особі, в якої його було вилучено, - ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України о 09-00 годині 22 жовтня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1