справа №619/1255/19
провадження №1-кп/619/261/19
УХВАЛА
06 червня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000125 від 28.01.2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, українець, громадянин України, не одружений, з неповною середньою освітою, зареєстрований та фактично проживаючий у АДРЕСА_1 , раніше засуджений вироком Дергачівського райсуду Харківської області від 27.03.2018 за ч.1 ст. 186,75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном в 1 рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, -

встановив
28.03.2019 прокурор Дергачівського району Харківської області звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з матеріалами вказаного вище кримінального провадження, по якому затверджений обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор прохав подовжити міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту та обвинувачений не погодились з подовженням міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого по тим підставам, що він має сім`ю та постійне місце проживання, а також у зв`язку із суворістю вибраної міри запобіжного заходу, відсутністю та недоведеністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного:

відносно ОСОБА_6 мірою запобіжного заходу обрано тримання під вартою, строк подовжений до 07.06.2019.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою вирішується судом під час судового розгляду.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вислухавши думку учасників судового провадження, з урахуванням викладеного, вимог ч.1 ст. 197, ст. 331 КПК України, існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає доцільним продовжити заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 177 , 197, 331 КПК України, суд
постановив
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити незмінним та вважати продовженим до 04.08.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1