У Х В А Л А
Справа № 285/4071/19
провадження № 1-кс/0285/1490/19
13 листопада 2019 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора…………………...... ОСОБА_3 ,

слідчого……………………….. ОСОБА_4 ,

підозрюваного………………... ОСОБА_5 ,

захисника……………………… ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання слідчого Слідчого відділення Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області,

погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який не працює, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 13.11.2019 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб.

Із клопотання слідує, що 19.10.2019 близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 таємно проник до будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , звідки викрав майно, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1 414,19 грн. 29.10.2019 по даному факту внесено відомості до ЄРДР за № 0001297 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (далі Злочин).

Підставою клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки Злочину і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та пояснили, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризику вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень чи переховуватись від слідства.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому свою причетність до скоєння інкримінованого йому діяння ОСОБА_5 не заперечив.

Заслухавши думки сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких визначено ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

12.11.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні Злочину.

Копія клопотання та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч.2 ст.184 КПК України надані підозрюваному 13.11.2019 о 12 год.
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б могли переконати об`єктивного, неупередженого спостерігача у тому, що відповідна особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. В своїх рішеннях у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Сукупність матеріалів судової справи, наданої суду стороною обвинувачення під час розгляду зазначеного клопотання, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, та застосування щодо нього запобіжного заходу.

Ні підозрюваним, ні його захисником не було наведено в судовому засіданні існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що він, перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_5 починаючи з 2004 року неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів в основному проти власності. Востаннє він був засуджений вироком суду 02.02.2015 за крадіжку (ч.3 ст.185 КК України) до 4 років позбавлення волі. Окрім того, після звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі відносно нього 13.05.2019 та 29.08.2019 до Новоград-Волинського міськрайонного суду скеровано обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України. Однак це не завадило йому повторно вчинити новий злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та стійку тенденцію до правопорушень іпрямо вказує на наявність ризику вчинення підозрюваним іншого злочину.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , докази, на які посилається у клопотанні прокурор, є підстави вважати, що підозрюваний під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні або вчинити нові злочини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вважаю, що на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід, як взяття під варту, зможе дієво запобігти ризикам, встановленим ст.177 КПК України, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 ; його особу,зокрема, відсутність міцних соціальних зв`язків, місця реєстрації, місця роботи та, відповідно, джерела доходу; раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за які судимість в законному порядку не знята і не погашена; вагомість наявних доказів, їх кількість; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; наявність достатніх даних вважати, що в його діях/поведінці існують ризики вчинення іншого кримінального правопорушення чи переховування від слідства та суду і оголошення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також вважаю за можливе визначити підозрюваному заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.07.2019 1936 грн.), тобто 96 800 грн., відповідною і достатньою у даному кримінальному провадженні для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1-3 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183-184 КПК України, - слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Визначити строк дії даної ухвали до 12 січня 2020 року включно.
Одночасно визначити розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 96 800 (дев`яносто шість тисяч вісімсот) грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена в будь-який момент як самимпідозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.
У разі внесення застави, ОСОБА_5 з-під варти звільнити та вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави, і зобов`язати його протягом двох місяців прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Строк дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити до 12 січня 2020 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1