справа №176/1862/19
провадження №1-в/176/346/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням державної установи Жовтоводської виправної колонії (№ 26) клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яке надійшло від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, засудженого: 18.01.2016 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років 6 місяців, за ухвалою Жовтоводського міського суду від 12.05.2017 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 18.01.2016 року по 07.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 засуджений 18.01.2016 року Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років 6 місяців. Початок строку відбування покарання 18.01.2016 року, кінець строку відбування покарання 28.04.2021 року.
Засуджений ОСОБА_4 заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав засудженого, який підтримав клопотання з посиланням на підстави викладені в ньому, в судовому засіданні підтвердив, що під час відбування покарання мав як заохочення так і стягнення, які містяться матеріалах особової справи, думку прокурора, який заперечував на задоволенні клопотання, оскільки після застосованих заохочень відносно засудженого було застосовано дисциплінарне стягнення, та після чого протягом 2019 року його поведінка була пасивною та безініціативною, а тому вважає, що недостатні підстави, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання чи клопотання.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

При цьому звернув увагу, що головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленум Верховного Суду України також звернув увагу на те, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та інше.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_4 знаходиться з 22.01.2016 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському СІ, характеризувався посередньо, заохочень не мав, стягнень не мав. До праці не залучався.

З 26.04.2016 року продовжує відбуватипокарання в Жовтоводській ВК №26.

За період відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26, засуджений має 6 заохочень, та після того, а саме 21.12.2018 року отримав 1 стягнення у вигляді суворої догани за зберігання заборонених речей.

Суд враховує, що під час відбування покарання у засудженого відбувалися позитивні прояви в поведінці, вони заслуговують на увагу. Але беручи до уваги та співставляючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі період попереднього ув`язнення в СІЗО, не можливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він докорінно змінився.

Більш того як вбачається, після отриманих заохочень поведінка засудженого ОСОБА_4 змінилася на негативну, що витікає із накладеного по відношенню до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Після якого жодного заохочення від адміністрації установи виконання покарань до теперішнього часу не отримував та будь яким чином з позитивної сторони себе не виявив.

Згідно довідки медичної частини установи є працездатний та може виконувати будь-яку роботу (арк. ос. спр. 18 т. 1 ч. 2).
Крім того засуджений мав можливість виявити себе та проявити ініціативу бути залученим до суспільно-корисної праці протягом як на початку строку відбування покарання так і в господарській обслузі установи за місцем попереднього ув`язнення, та отримати за весь цей час бодай хоч одне заохочення. Але жодної ініціативи не виявив, як вбачається та підтверджується в період перебування в СІЗО мав лише пасивне, безініціативне відношення до праці та посередню характеристику.
Таким чином, суд враховує та приходить до висновку, що наявність застосованих заохочень, та накладене стягнення від 21.12.2018 року у вигляді суворої догани за зберігання заборонених речей, не утворює підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 як такому який став на шлях виправлення.
Більш того накладення по відношенню до засудженого стягнення після застосованих заохочень вказують лише на негативні зміни в поведінці останнього та небажання ставати на шлях виправлення та після цього будь - яких жодних змін до позитивної поведінки з боку засудженого не було.
Як вбачається з матеріалів клопотання та особової справи в них відсутні жодні юридичні документи, які підтверджують що засуджений під час відбуття покарання залучався до робіт з благоустрою установи, а також, що був офіційно працевлаштований на виробництві установи, як то трудовий договір чи контракт чи інший документ, що вказує на формальність застосованих по відношенню до засудженого ОСОБА_4 заохочень.
Згідно останньої характеристики, яка маються в матеріалах особової справи від 01.08.2019 року, засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований за власним небажанням, до робіт з благоустрою колонії ставиться безініціативно, до представників установи не завжди тактовний, законні вимоги виконує під контролем, на заходи виховного характеру реагує формально, вину в скоєному злочині визнає частково, що також вказує на небажання засудженого ставати на шлях виправлення (а.с. 59 т.1 ч.2).

Крім того, ОСОБА_4 , розглядався на адміністративній комісії установи 11.10.2017 року, 20.06.2019 року, відповідно до ст. 101 КВК України та йому відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення. Відповідно до ст. 81 КК України розглядався на адміністративній комісії установи 01.08.2019 року відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.
Відмова засудженого ОСОБА_4 , від переведення до дільниці соціальної реабілітації, за його заявою, вказує на його відмову і не бажання від проходження подальшого шляху виправлення, як особистості засудженого (арк. ос. спр. 40 т. 1 ч. 2).
Крім того, суд бере до уваги та враховує внутрішнє ставлення засудженого ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину, яке є тяжке, яке є встановлене вироком суду, який набрав законної сили, та за яким до цього часу відбуває призначене покарання, який згідно матеріалів справи, що витікає з останньої характеристики від 01.08.2019 року, вважає себе винним частково, що беззаперечно вказує та доводить, що ОСОБА_4 до цього часу вважає себе не винним та як такий не бажає будь-яким чином спокутувати свою вину, що в свою чергу вказує на те, що він до цього часу не тільки не став на шлях виправлення та почав змінюватись, а навпаки взагалі не бажає вставати на шлях виправлення та змінюватись.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є судимий та відбуває покарання за тяжкий злочин проти громадської безпеки, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , виходячи з встановлених обставин у сукупності щодо його поведінки та відношення до праці, є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1