"18" жовтня 2019 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 13.10.2019 до Київського ВП надійшло повідомлення про те, що 13.10.2019 за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 301, було виявлено транспортний засіб Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію якого не відповідало вказаному транспортному засобу.
Відповідно до рапорту поліцейського УПП в Харківській області ОСОБА_6 встановлено, що 13.10.2019 за порушення правил дорожнього руху зупинено транспортний засіб Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів на транспортний засіб Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , а саме, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , встановлено, що VIN-код код, зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, не відповідає VIN-коду, зазначеному на передньому склі вказаного автомобіля.
Від надання пояснень водій автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився. Причину відмови не пояснив. По приїзду слідчо-оперативної групи Київського ВП відмовився відчиняти вказаний транспортний засіб, представляти на перевірку та уточнення інші деталі автомобілю на яких зазначений VIN-код транспортного засобу.
Оскільки автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, на місце виявлення кримінального правопорушення за адресою: м. Харків, вул. Шевченко 301, викликано слідчо-оперативну групу Київського ВП ГУНП в Харківській області для проведення огляду місця події та подальшого вилучення автомобілю Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 власником автомобілю є ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судової трасологічної експертизи, а також враховуючи, що автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер кузова якого НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 на ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
13.10.2019 проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 301, з 12.20 год. до 12.40 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 13.10.2019 вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 9-11).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про застосування заходів забезпечення у виді арешту майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення, та яке повинно містити конкретні відомості, в межах відкритого кримінального провадження.
Прокурором доведено, що зазначене в клопотанні свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна у вказаній частині в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Диспозиція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Як зазначено вище, 13.10.2019 проведено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 301, з 12.20 год. до 12.40 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 13.10.2019 вилучено транспортний засіб Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 9-11).
Однак, даних, що вказаний транспортний засіб має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, слідчому судді не надано.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Стороною обвинувачення, у вказаній частині клопотання не доведено, що вказаний транспортний засіб має значення для забезпечення даного кримінального провадження, що він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться у вказаній частині клопотання прокурора, не доведено його значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, у вказаній частині задоволенню не підлягає.
Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Інші підстави для накладення арешту, передбачені статтею 170 КПК України, на вказаний транспортний засіб стороною обвинувачення не були встановлені та не відображені у тексті клопотання.
Захід забезпечення у виді арешту вказаного транспортного засобу не може бути застосований у даному кримінальному провадженні, відкритому саме за ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки виходить за межі відкритого кримінального провадження. Більш того, накладення арешту на транспоний засіб позбавить можливості використовувати його за призначенням, однак, слідчим не надано даних, що такий спосіб арешту майна потрібен для виконання завдань кримінального провадження та найменш обтяжливим для власника цього майна.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення клопотання у вказаній частині, оскільки прокурором не зазначено в клопотанні та не доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказаний транспортний засіб, за встановлених вище обставин, має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави до арешту майна у вказаній частині відсутні. З вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення у вказаній частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
В іншій частині про накладення арешту на автомобіль Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1