ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2749/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1436/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 24.11.2016 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 05.10.2017 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 07.11.2017 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 29.11.2017 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до правил ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 28.02.2017 року та зараховано до покарання строк тримання під вартою з 28.02.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, у зв`язку з його перебуванням під вартою за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Білозерськ м. Добропілля Донецької області, українку, громадянку України, з вищою освітою, незаміжню, працюючу у КП «Білозерськсервіс», яка зареєстрована у АДРЕСА_3 , та мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судиму: 24.04.2017 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 01.06.2017 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, звільненою від відбуття покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з випробуванням та з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироками Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 року, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст. 75, 76 ч. 1 п.п. 1,2 , ч. 2 п. 2 КК України, звільнено ОСОБА_8 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки та зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що 26.12.2016 близько 19:20 ОСОБА_7 , вступив в попередню злочинну змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме вагових горіхів, продаж яких здійснюється в супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-«в». Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вищевказаного супермаркету, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, заздалегідь обумовивши ролі у вчиненні злочинних дій, діючи повторно, ОСОБА_8 , взяла візок для продуктів та підійшла до стелажу із ваговими горіхами, де почала набрати в прозорі полімерні пакети: горіх кедровий очищений, вагою 0,484 кг, вартістю 303,78 грн.; горіх мигдаль очищений, вагою 1 кг, вартістю 332,55 грн., у наступному поклавши вищезазначені продукти до візку. В цей час, стоячи поряд, ОСОБА_7 спостерігав за навколишньою обстановкою та робив вигляд, що вибирає товар, з метою його подальшого придбання.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, та відійшовши від стелажу із вищевказаними горіхами, при цьому переконавшись в тому, що вони знаходяться поза візуальним спостереженням співробітників супермаркету та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вищезазначені пакети із горіхами у жіночу сумку, яка належить ОСОБА_8 , після чого остання, взявши сумку в руки, направилась разом із ОСОБА_7 до касової зони, де вони пройшли через касу супермаркету, не сплативши за вищезазначений товар.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Компанія «Гранд-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 636,33 гривень.
Крім того, 29.12.2016 близько 18:05 ОСОБА_7 , вступив в попередню злочинну змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме вагових горіхів та вагових цукерок, продаж яких здійснюється в супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-«в». Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вищевказаного супермаркету, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, заздалегідь обумовивши ролі у вчиненні злочинних дій, діючи повторно, ОСОБА_8 , взяла візок для продуктів та підійшла до стелажу із ваговими горіхами, де почала набрати в прозорі полімерні пакети: горіх кедровий очищений, вагою 3,5 кг, вартістю 2196,78 грн., у наступному поклавши вищезазначені горіхи до візку. В цей час ОСОБА_7 ходив по вищевказаному супермаркету та робив вигляд, що вибирає товар, з метою його подальшого придбання.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, та відійшовши від стелажу із вищезазначеними горіхами, при цьому переконавшись в тому, що вони знаходяться поза візуальним спостереженням співробітників супермаркету та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вищезазначені пакети із горіхами до жіночої сумку, яка належить ОСОБА_8 , після чого остання підійшла до стелажу із ваговими цукерками, де почала набрати в прозорі полімерні пакети: цукерки «Червоний мак» вагою 0,5 кг вартістю 84,50 грн.; цукерки "Amour" вагою 0,5 кг. вартістю 53,63 грн. Взявши пакети із вищевказаними цукерками, ОСОБА_8 підійшла до візку та поклала їх до своєї сумки. Далі, взявши сумку в руки ОСОБА_8 , направилась разом із ОСОБА_7 до касової зони, де вони пройшли через касу супермаркету, не сплативши за вищезазначений товар.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Компанія «Гранд-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 2334,91 гривень.
Крім того, 31.12.2016 близько 19:35 ОСОБА_7 , вступив в попередню злочинну змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме вагових горіхів, продаж яких здійснюється в супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-«в». Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вищевказаного супермаркету, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, заздалегідь обумовивши ролі у вчиненні злочинних дій, діючи повторно, ОСОБА_8 , взяла візок для продуктів та підійшла до стелажу із ваговими горіхами, де почала набрати в прозорі полімерні пакети: горіх кеш`ю очищений, вагою 2,0 кг, вартістю 959,80 грн.; горіх мигдаль очищений, вагою 1,5 кг, вартістю 498,83 грн.; горіх фундук очищений, вагою 3,0 кг, вартістю 1143,00 грн., у наступному поклавши вищезазначені продукти до візку. В цей час ОСОБА_7 ходив по вищевказаному супермаркету та робив вигляд, що вибирає товар, з метою подальшого його придбання.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, та відійшовши від стелажу із вищевказаними горіхами, при цьому переконавшись в тому, що вони знаходяться поза візуальним спостереженням співробітників супермаркету та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вищезазначені пакети із горіхами у жіночу сумку, яка належить ОСОБА_8 , після чого остання, взявши сумку в руки, направилась разом із ОСОБА_7 до касової зони, де вони пройшли через касу супермаркету, не сплативши за вищезазначений товар.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Компанія «Гранд-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 2601,63 гривень.
Крім того, 02.01.2017 близько 19:05 ОСОБА_7 , вступив в попередню злочинну змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме вагових горіхів, продаж яких здійснюється в супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-«в». Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вищевказаного супермаркету, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, заздалегідь обумовивши ролі у вчиненні злочинних дій, діючи повторно, ОСОБА_8 , взяла візок для продуктів та підійшла до стелажу із ваговими горіхами, де почала набрати в прозорі полімерні пакети: горіх кеш`ю очищений, вагою 1,866 кг вартістю 895,49 грн.; горіх мигдаль очищений, вагою 1,438 кг вартістю 478,07 грн.; горіх фундук очищений, вагою 1,386 кг. вартістю 528,07 грн., у наступному поклавши вищезазначені продукти до візку. В цей час ОСОБА_7 ходив по вищевказаному супермаркету та робив вигляд, що вибирає товар, з метою подальшого його придбання.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, та відійшовши від стелажу із вищевказаними горіхами, при цьому переконавшись в тому, що вони знаходяться поза візуальним спостереженням співробітників супермаркету та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вищезазначені пакети із горіхами у жіночу сумку, яка належить ОСОБА_8 , після чого остання, взявши сумку в руки, направилась разом із ОСОБА_7 до касової зони, де вони пройшли через касу супермаркету, не сплативши за вищезазначений товар.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Компанія «Гранд-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 1901,63 гривень.
Крім того, 05.01.2017 близько 19:45 ОСОБА_7 , вступив в попередню злочинну змову зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, а саме плиток шоколаду, продаж яких здійснюється в супермаркеті «КЛАСС», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 128-«в». Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зайшли до вищевказаного супермаркету, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, заздалегідь обумовивши ролі у вчиненні злочинних дій, діючи повторно, ОСОБА_7 , взяв візок для продуктів та підійшов до стелажу із плитками шоколаду, з якого взяв десять плиток шоколаду «Корона Max fun», вагою 160 г. кожна, загальною вартістю 1004,20 грн., у наступному поклавши вищезазначені плитки шоколаду до візку.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, та відійшовши від стелажу із вищевказаними плитками шоколаду, при цьому переконавшись в тому, що вони знаходяться поза візуальним спостереженням співробітників супермаркету та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вищезазначені плитки шоколаду у жіночу сумку, яка належить ОСОБА_8 , після чого остання, взявши сумку в руки, направилась разом із ОСОБА_7 до касової зони, де вони пройшли через касу супермаркету, не сплативши за вищезазначений товар
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Компанія «Гранд-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 1004,20 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що потягло неправильне звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, та невідповідністю призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості.
Постановити новий вирок, яким призначити покарання:
- ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити 4 роки позбавлення волі;
- ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Вироки Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 р. та Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 р. стосовно ОСОБА_8 виконувати самостійно.
В решті вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не мотивував своє рішення про можливість звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 з випробуванням та не в повному обсязі врахував особи обвинувачених, а саме те, що ОСОБА_7 ніде не працює, обвинувачені скоїли 5 епізодів крадіжок, неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, їхні дії носять системний характер, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 та просив її задовольнити; пояснення обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності до вимог ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинувачених та їх винуватість у вчиненні злочину ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги, конкретних обставин справи, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав вимоги матеріального закону.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів; обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання районний суд врахував дані про осіб обвинувачених.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, судимість не знято та не погашено у встановленому законом порядку, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обвинувачена ОСОБА_8 на час вчинення кримінальних правопорушень раніше не судима, працює, з місця роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має батьків-пенсіонерів.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до правомірного висновку, за переконанням колегії суддів, щодо необхідності призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора щодо м`якості покарання, призначеного ОСОБА_7 , оскільки судом недостатньо враховано фактичні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 ніде не працює, раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, вступив в попередню злочину змову із ОСОБА_8 та вчинив п`ять епізодів крадіжок на протязі нетривалого часу.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги фактичні обставини вчинення злочину, а саме системний характер злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому покарання наближеного до мінімальних розмірів, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке не можна вважати справедливим у розумінні ст.414 КПК України, у зв`язку з чим апеляційні доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими.
Крім того, виходячи з вимог матеріального та процесуального закону в абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертається увага суддів на те, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Разом з цим, суд першої інстанції в своєму вироку не навів обґрунтованих висновків, які саме підстави свідчать про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, що вказує на невмотивованість оскаржуваного судового рішення та невідповідність його вимогам ст.ст.370, 374 КПК України.
Суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з застосуванням ст.75 КК України, враховуючи лише дані про її особу та обставину, що пом`якшує покарання.
Тобто суд врахував одні і ті ж самі обставини як при призначенні покарання, його виду та розміру, так і для вирішення питання про необхідність звільнення ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням. Зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.
Колегія суддів також бере до уваги те, що ОСОБА_8 , будучи працевлаштованою, вчинила п`ять епізодів крадіжок за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_7 ; свої злочинні дії не припинила, у зв`язку з чим її засуджено за вироками Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 року за злочини проти власності; за цими вироками обвинувачена звільнена від відбування покарання з випробуванням. Ці обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що виправлення обвинуваченої можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто з призначенням їй покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
Що стосується щирого каяття та визнання ОСОБА_8 своєї вини, то це саме по собі, при наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченої, підстави для застосування щодо ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України відсутні.
Отже, колегія суддів вважає неправильним звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також встановив і врахував обставину, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченої, яка на час вчинення злочинів за цим кримінальним провадженням раніше не судима, працює, за місце роботи і мешкання характеризується позитивно, має батьків пенсіонерів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При цьому належить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції.
Крім того, відповідно до постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.01.2019 року року, якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд не встановить нових позитивних даних про особу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чи нових обставин, що пом`якшують їх покарання, то рішення про призначення ОСОБА_7 покарання наближеного до мінімальних меж передбаченого санкцією інкримінованої йому частини статті та про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з огляду на дані, що характеризують її особу і свідчать про її схильність до вчинення протиправних діянь, слід вважати незаконним та необґрунтованим.
Згідно вимог ч.ч.2,3 ст.439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді. При новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання або закону про більш тяжке кримінальне правопорушення допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано будь-яких новихпозитивних даних про осіб обвинувачених, які б могли свідчити про безпідставність та суб`єктивність апеляційних доводів прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання та неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, ці доводи апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України, необхідність застосування більш суворого покарання та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені дані про осіб обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фактичні обставини кримінального провадження та тяжкість вчинених злочинів, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, у виді щирого каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та інші альтернативні види покарань не стануть дієвими для досягнення мети щодо їх виправлення, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
Оскільки за цим кримінальним провадженням обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини до ухвалення вироків Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року та Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2017 року, якими вже було враховано вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року та які на час апеляційного розгляду набрали законної сили, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити за сукупністю злочинів відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироками Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі та Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2017 року у виді 3 років позбавлення волі, більш суворим за цим вироком, що обумовлює частково задоволення апеляційної скарги прокурора.
Обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України, також необхідно зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком строк покарання відбутого повністю за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 року та частково відбутого за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_7 належить зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28.02.2017 року до 03.07.2018 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує роз`яснення, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», та вважає необхідним визначити, що вироки Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України та Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70КК України стосовно неї виконувати самостійно.
На думку колегії суддів, такий вид та розмір покарання є справедливим і при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинувачених та попередженню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням тієї обставини, що на час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю відбув покарання за цим вирок, його належить звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань, призначених вироками Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі та Дергачівського районного суду Харківської області від 29.11.2017 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді 3 років позбавлення волі, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання за цим вироком строк покарання відбутого повністю за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2017 року та частково відбутого за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 29 листопада 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 28 лютого 2017 року до 03 липня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з фактичним відбуттям покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Вироки Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2017 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -