Провадження №1-кп/523/1185/19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

11.12.2019 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінальних проваджень №0001116 від 02.08.2019 року та №0001442 від 17.10.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до положень ст..89 КК України не має судимості,

по звинуваченню в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 року приблизно о 09:00 годині, ОСОБА_4 , біля перехрестя вулиці Чорноморського Козацтва та Одарія в м. Одеса, зустрівся з ОСОБА_5 з метою обговорення свого працевлаштування. Зустріч відбувалась в автомобілі ОСОБА_5 , у ході спілкування, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон марки «Nomi» в корпусі чорного кольору , ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМEI-2 НОМЕР_2 . В свою чергу ОСОБА_5 , не усвідомлюючи наявність у останнього умислу на заволодіння даним мобільним телефоном, добровільно передав йому зазначений вище телефон для здійснення дзвінка. Після отримання зазначеного вище мобільного телефону, ОСОБА_4 , утримуючи його при собі, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим спричинив майнову шкоду ОСОБА_5 на суму 399 гривень.

Крім того, 26.08.2019 року приблизно о 06.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у маршрутному таксі №146, яке рухалось по вул..Чорноморського Козацтва в м.Одесі, побачивши як з кишені ОСОБА_6 на підлогу випав мобільний телефон марки «Prestigio» MultiPhone PSP3531 чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_3 , ІМEI-2 НОМЕР_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підняв з підлоги зазначений вище мобільний телефон, вимкнув його та поклав до своєї кишені, після чого вийшов на зупинці «завод Сільхозмаш» та розпорядився майном на власний розсуд, тим самим спричинив майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 583 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що у першому випадку взяв телефон у можливого роботодавця та пішов із ним, потім продав його. У другому випадку побачив, як в маршрутці у хлопця випав телефон та викрав його. Всі телефони були повернуті власникам, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати та надати йому ще один шанс.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 надали суду заяву про розгляд провадження без їх участі, міру покарання залишили на розсуд суду, матеріальних претензій не мають.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєних ним злочинів, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані:

По епізоду від 27.07.2019 року по ст.190 ч.1 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство);

По епізоду від 26.08.2019 року по ст..185 ч.2 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та винуватість обвинуваченого у скоєних злочинах доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України не має судимості, офіційно не працює, не одружений, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, думку обвинуваченого, який просив надати йому шанс на виправлення, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 628,04 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-По ч.1 ст.190 КК України у вигляді одного року обмеження волі;

-По ч. 2 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суровим, остаточно покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 628,04 (шістсот двадцять вісім гривень чотири копійки) - вартість проведеної по справі експертизи №410 ТГ від 22.10.2019 року.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.
Речові докази, а саме мобільні телефони марки «Nomi» в корпусі чорного кольору , ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМEI-2 НОМЕР_2 та марки «Prestigio» MultiPhone PSP3531 чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_3 , ІМEI-2 79232, які передані потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під розписку вважати переданими за належністю.

Матеріали кримінальних проваджень №0001116 від 02.08.2019 року та №0001442 від 17.10.2019 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: