Справа № 574/284/18
Провадження № 1-кп/574/13/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 року м. Буринь
Буринський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000050 від 27.02.2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Гончари, Путивльського району Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, пенсіонера, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

в присутності сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
27 лютого 2019 року, близько 9 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в літній кухні за місцем проживання останнього по АДРЕСА_1 , в домогосподарстві, власником якого є його падчерка ОСОБА_5 .. В цьому приміщенні також знаходився рідний брат ОСОБА_3 - ОСОБА_8 ..

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відбулася розмова, в ході якої остання висловила вимогу про необхідність його виселення з будинку та зміну місця реєстрації проживання.

Обурившись на таку вимогу, а також на ґрунті раніше виниклих між ними неприязних стосунків з приводу користування житловим будинком та іншим рухомим майном, у ОСОБА_8 виник умисел направлений на погрозу вбивством ОСОБА_5 ..

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_8 взяв в руки чотиригранний багнет (штик), що лежав в його речах, розвернувши його вістрям до потерпілої, швидко наблизився до неї демонструючи готовність нанести удар, чим вчинив відносно неї погрозу вбивством, оскільки створив реальні підстави для ОСОБА_5 побоюватися здійснення цієї погрози.

При цьому, потерпіла сприйнявши дії обвинуваченого як реальну загрозу своєму життю, вхопилася руками за багнет, який тримав перед нею ОСОБА_3 .. В цей момент до них підійшов брат обвинуваченого ОСОБА_8 , який також вхопився за багнет і вони у двох із ОСОБА_5 , намагаючись вирвати з рук обвинуваченого багнет, повалили ОСОБА_3 на ліжко.

Однак останній почав словесно погрожувати ОСОБА_5 позбавити її життя, що потерпіла, зважаючи на попередні його активні дії та поведінку, сприйняла реально, побоюючись здійснення цієї погрози.

В подальшому, ОСОБА_5 з допомогою ОСОБА_8 , вирвала з рук обвинуваченого ОСОБА_3 багнет та вибігла на вулицю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що ОСОБА_5 є дочкою його дружини, яка померла. Після смерті останньої між ними загострилися відносини з приводу користування житловим будинком та іншими речами. ОСОБА_5 стала вимагати, щоб він виселився з будинку. Вранці 27.02.2018 року він був в літній кухні, де ремонтував мельницю. Серед інструментів, які він використовував, був також старий багнет, який він колись знайшов. В цей час до нього зайшов його рідний брат ОСОБА_8 .. Через декілька хвилин в кухню зайшла ОСОБА_5 та почала вимагати, що він виселявся з будинку. Він обурився, бо іншого житла у нього не було. При цьому він взяв багнет для самозахисту, бо в ОСОБА_5 був кинжал. В цей час ОСОБА_8 повалив його на ліжко, а ОСОБА_5 вирвала у нього багнет та вибігла на вулицю. Останній він не погрожував. Куди дівся кинжал, з яким зайшла ОСОБА_5 , не знає.

Незважаючи на такі покази обвинуваченого, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вищевказаних обставин повністю доведена зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 є її вітчимом. Після смерті матері останній почав зловживати спиртними напоями, з будинку де він жив, що належить на праві власності їй, почали зникати речі. У грудні 2017 року останній почав приводити іншу жінку в цей будинок, але з цим вона була не згода і з того часу відносити між ними почали погіршуватися.

27.02.2018 року, вранці, вона перебувала в будинку, коли почула ніби хтось постукав. Подивившись у вікно нікого не помітила. Потім зрозуміла, що це ОСОБА_3 , а тому вийшла на подвір`я та пішла до літньої кухні. В кухні вона зустріла ОСОБА_8 , який на її думку також тільки зайшов та побачила ОСОБА_3 , який лежав на ліжку. В неї ніяких предметів в руках не було. Потім ОСОБА_8 сів на стільчик, а вона почала говорити вітчиму, щоб він сюди не приходив, залишався там де ночує, і що вона направила йому письмову вимогу про виселення. Тоді ОСОБА_3 встав з ліжка, розвернувся до неї спиною і щось взяв з пакету, який лежав біля нього. Потім коли він розвернувся до неї, в правій руці він тримав багнет, вираз обличчя у нього змінився, воно стало злим. Він кинувся до неї, при цьому штик був направлений їй у живіт. Вона дуже перелякалася за своє життя та закричала, а потім схопилася руками за багнет. В цей момент до них підбіг брат вітчима ОСОБА_8 , який також схопив за штик рукою. Вони у двох почали просити віддати багнет і повалили ОСОБА_3 на ліжко. Однак той кричав, що все одно заколе її. Ці погрози вона сприймала дуже реально, будучи наляканою. Коли ОСОБА_8 трохи розігнув пальці на руці обвинуваченому, вона вирвала багнет та вибігла на вулицю, де подзвонила в поліцію. Потім також приїхала швидка і медичний працівник вколов їй заспокійливе. Після цих подій у неї стався стрес, вона була змушена звернутися до лікаря та пройти курс лікування. Цивільний позов, заявлений нею, підтримала повністю.

Покази потерплої суд вважає за можливим покласти в основу вироку, оскільки вони є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом, а тому суд визнає їх достовірними.

Так, свідок ОСОБА_9 підтвердив, що 27.02.2018 року його дружина ОСОБА_5 подзвонила йому по телефону та розповіла, що ОСОБА_3 напав на неї з ножем та погрожував вбити. Коли він прийшов в домогосподарство де сталася ця подія то вже працювали поліцейські. Дружина була дуже перелякана, вона плакала, лікарі швидкої їй надали медичну допомогу. Вона розповіла, що ОСОБА_3 накинувся на неї з багнетом та погрожував. На руках у неї залишився слід від тримання багнета за лезо. Наступного дня поліцейські також проводили слідчі дії. ОСОБА_3 признався йому, що він дійсно погрожував їй багнетом та який вона потім у нього відібрала.

Свідок ОСОБА_10 показала, що була понятою при проведенні слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_5 , в ході якого остання на пропозицію слідчого розповіла та показала про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що був понятим при проведенні слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 , в ході якого останній на пропозицію слідчого розповів та показав про обставини вчинення відносно ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Свідок розповідав без будь-якого тиску на нього.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в останніх числах лютого 2018 року вона перебувала на чергуванні у складі ГРПП Буринського ВП. До чергової частини райвідділу поступило повідомлення про виклик про напад на ОСОБА_5 .. Вона разом з іншими членами групи виїхала на місце події, де ОСОБА_5 розповіла, що їй погрожував вбити багнетом ОСОБА_3 .. Заявниця була перелякана та знервована, її всю теліпало. Вона викликала швидку для надання їй медичної допомоги.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що являється рідним братом ОСОБА_14 , в якої зараз проживає ОСОБА_3 .. Останнього він знає близько 40 років. У серпні 2018 року, точної дати не пам`ятає, він разом з захисником обвинуваченого заїхали до ОСОБА_8 .. З останнім розмовляла захисник, а він залишився в автомобілі, але чув їхню розмову. ОСОБА_8 повідомив адвокату, що його брат ОСОБА_3 не погрожував ОСОБА_5 ..
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю наступних письмових доказів, які були досліджені судом.
Зокрема, з рапорту помічника чергового Буринського відділення поліції Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області та заяви потерпілої ОСОБА_5 ( т.2 а.с.6,7) вбачається, що вранці 27.02.2018 року ОСОБА_3 погрожував потерпілій вбивством загостреним предметом.

Заява потерпілої була зафіксована оператором спеціальної лінії «102», куди дзвонила ОСОБА_5 .. Копія аудіозапису розмови була оглянута слідчим та досліджена безпосередньо судом в судовому засіданні ( т.2 а.с.38-41).

З протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього (т.2 а.с.12-15) видно, що подія сталася в літній кухні домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 . Погрози ОСОБА_3 на адресу потерпілої ОСОБА_5 мали реальний характер, на підтвердження чого останній використав металевий багнет довжиною близько 33 см., чотиригранний, із загостреним кінцем зі слідами іржі. Вказаний багнет був вилучений в ході даної процесуальної дії та приєднаний до справи на підставі постанови слідчого в якості речового доказу (т.2 а.с.16).

В судовому засіданні суд безпосередньо оглянув зазначений речовий доказ, при цьому потерпіла підтвердила, що саме цім багнетом ОСОБА_3 їй погрожував вбивством, а обвинувачений не заперечував, що саме цей предмет він демонстрував ОСОБА_5 тримаючи його у своїх руках.

В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 , в присутності слідчого та понятих продемонструвала, яким чином обвинувачений погрожував їй позбавити життя багнетом (т.2 а.с.23-26).

Вказані обставини були підтверджені при проведенні одночасного допиту між потерпілою та свідком ОСОБА_8 , хід якого зафіксований на відеокамеру, запис якої міститься на диску, що був оглянутий судом. При цьому ОСОБА_5 послідовно розповіла деталі події, з якими погодився і свідок ОСОБА_8 (т.2 а.с.33-35). Ці обставини були ним підтверджені при одночасному допиті його, потерпілої та обвинуваченого, що також зафіксовано протоколом одночасного допиту та відеозаписом, диск з яким долучений до справи і був оглянутий в судовому засіданні (т.2 а.с.36,37).

Суд не зміг допитати безпосередньо в судовому засіданні останнього, оскільки він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть.

Між тим, як видно із відеозаписів, відносно нього при проведеної вказаних слідчих дій жодного тиску не було. При цьому, його свідчення, що він не бачив звідки взявся багнет, не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, оскільки свідок підтвердив, що вони із потерпілою у двох вирвали саме із рук обвинуваченого вказаний предмет.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За таких обставин, беручи до уваги, що показання і документи є самостійними процесуальними джерелами доказів, суд вважає, що протоколи одночасного допиту зазначені вище, в якому зафіксовані покази свідка ОСОБА_8 , є в цій частині належним і допустимим доказом.

Між тим? суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_13 , за якими свідок ОСОБА_8 , в розмові з адвокатом повідомив, що ОСОБА_3 не погрожував потерпілій, оскільки на думку суду вони не узгоджуються з встановленими судом фактичними обставинами справи та суперечать свідченням, наданим самим ОСОБА_8 при проведенні одночасних допитів його та потерпілої.

Суперечить це і поясненням ОСОБА_8 зафіксованим при проведенні слідчого експерименту (т.2 а.с.57-59), вході якого він в присутності слідчого та інших учасників слідчої дії, продемонстрував як вони з потерпілою вирвали з рук обвинуваченого багнет, яким той перед цим погрожував останній.

При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_13 тривалий час підтримує дружні відносини із обвинуваченим, який фактично проживає із рідною сестрою цього свідка - ОСОБА_14 .. Остання була присутньою в залі судового засідання протягом всього часу судового розгляду, а сторона захисту своєчасно не звернулася до суду з відповідним клопотанням після встановлення нових обставин, що стали відомій їй ніби то із розмови зі свідком ОСОБА_8 ..

Відповідно до ст.97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.
Показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

За таких обставин, покази свідка ОСОБА_13 суд визнає недопустимим доказом.

Також, не можуть бути взяті до уваги і покази ОСОБА_3 , надані ним в ході одночасного його допиту із свідком ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_5 03.03.2018 року, оскільки при проведенні даного допиту слідчим, якому було достовірно відомо про те, що потерпіла обвинувачує ОСОБА_3 у вчиненні злочину, однак його було попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань. В цьому суд вбачає порушення права на захист, що в силу ст.87 КПК України є підставою для визнання їх недопустимим доказом.

Між тим, ця обставина не тягне визнання недопустими інших доказів, добутих в ході проведення цієї слідчої дії, а саме показів свідка ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_5 ..

Крім цього, суд відкидає доводи обвинуваченого, що багнет він взяв для самозахисту, оскільки потерпіла зайшла до нього з предметом, схожим на ніж (кинжал). Ця обставина не знайшла свого підтвердження ні в ході досудового розслідування, ні при судовому розгляді справи. Хоча одночасно, надаючи покази при проведенні слідчого експерименту (т.2 а.с.51-56) останній визнав, що обурився на слова ОСОБА_5 і взяв багнет, який направив у бік потерпілої, коли говорив на адресу ОСОБА_5 погрози, хоча і не пам`ятає, які саме.

Також, вирішуючи питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину за вищевказаних обставин знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.129 КК України, так як він вчинив погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_3 , характеризується задовільно, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, раніше не судимий.
Як обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, суд визнає позитивні характеризуючи данні, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Як обставину, що обтяжує покарання суд враховує вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом призначення передбаченого Законом покарання у виді арешту ближче до мінімальної межі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З метою виконання вироку, враховуючи репутацію та особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, характеризується задовільно, суд вважає необхідним обрати відносно нього найм`якіший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього відповідні обов`язки, достатні для забезпечення його процесуальної поведінки.

Потерпілою по справі ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування 1 258 грн. 88 коп. матеріальної шкоди та 10000 моральної шкоди (т.1 а.с.11-12), який обвинуваченим визнаний не був.
Суд частково погоджується з доводами потерпілої зважаючи на таке.
Виходячи зі змісту ст. 128 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними цим кодексом, до них також застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
З довідки сімейного лікаря (т.1 а.с.16) вбачається, що потерпіла стоїть на «Д» обліку з діагнозом НЦД по змінному типу. Астеноневротичний синдром, з 02.03.2018 року амбулаторно лікується.

Між тим, належних і допустимих доказів, щодо необхідності придбання останньою ліків згідно представлених нею суду касових чеків на суму 1 258 грн.88 коп. (а.с.т.1 а.с.13-15), остання не надала. А враховуючи дату та час їх придбання (деякі чеки видані однією аптекою в один і той же день з коротким проміжком часу), суд не може погодитись із ними з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом». Таким чином суд вважає, що потерпіла не довела, що витрати зазначенні в касових чеках були безпосередньо понесені нею і пов`язані з її лікуванням у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_3 ..

Моральна шкода потерпілій ОСОБА_5 заподіяна у зв`язку з душевними стражданнями, які вона зазнала в наслідок протиправної поведінки обвинуваченого, що спричинило погіршення її стану здоров`я .

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому характер та обсяг страждань, які зазнала потерпіла, фактичні обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, його матеріальний стан та стан здоров`я, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 5000 грн..
По справі достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинив вищевказаний умисний злочин, за що і засуджується. Оскільки його вина доведена, то у відповідності до вимог наведених положень цивільного законодавства він повинен відшкодувати завдану шкоду в розмірі визначеному судом, тобто позов потерпілої підлягає частковому задоволенню.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України, зокрема, металевий багнет, що зберігається в камері схову Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області, необхідно знищити після набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-371, 373-376 КПК України , суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.129 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на два місяці.

До вступу вироку в законну силу застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду та органу уповноваженого на виконання покарань, а також повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

Початок строку відбування покарання обраховувати з дня затримання ОСОБА_3 , тобто з часу приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Речові докази по справі: металевий багнет, що зберігається в камері схову Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області - знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: