УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду питання про звільнення від відбування покарання за хворобою,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням про звільнення його від відбування покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду від 20.03.2019 р., оскільки має тяжке захворювання і з 11.03.2019 р. перебуває на стаціонарному лікуванні.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання у його відустності, оскільки він перебуває на лікуванні.
В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відповідно до довідки територіального медичного об`єднання хвороба ОСОБА_4 хоча і є тяжкою, однак є виліковною. Так як приблизний термін лікування до січня 2020 р., тому відсутні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою. Засуджений вправі звернутись до суду із клопотанням про відстрочення виконання вироку у зв`язку із тяжкою хворобою.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.03.2019 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 5 місяців.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.
З аналізу наведеної норми вбачається, що звільнення засудженого від покарання у зв`язку із тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду. При цьому наявність тяжкого захворювання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Суд повинен враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.
Із довідок обласного територіального медичного протитуберкульозного об`єднання від 10.05.2019 р., 14.05.2019 р. встановлено, що ОСОБА_4 оперований 08.04.2019 р., Приблизний термін лікування до січня 2020 р. Захворювання ОСОБА_4 входить в перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання. Хвороба ОСОБА_4 є виліковною.
Вирішуючи дане клопотання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких та середньої тяжкості корисливих злочинів, останній раз засуджений знову за вчинення умисного корисливого злочину середньої тяжкості.
В сукупності із вищенаведеним суд також бере до уваги, що хоча захворювання є тяжким та входить в перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання, однак враховує характер захворювання, яке згідно з інформації медичного закладу є виліковним, приблизний термін лікування до січня 2020 р., а тому суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за хворобою.
Оскільки засуджений ОСОБА_4 має тяжку хворобу, яка на даний час перешкоджає відбуванню покарання і є виліковною, тому засуджений ОСОБА_4 в порядку ст. 537 КПК України вправі звернутись до суду із клопотанням про відстрочку виконання вироку у зв`язку із тяжкою хворобою, яка перешкоджає відбуванню покарання - до його видужання.
Враховуючи, що засуджений ОСОБА_4 просить звільнити його від відбування покарання відповідно до п.6 ч.1 ст. 537 КПК України та беручи до уваги принцип диспозитивності, згідно з якого суд вправі вирішувати лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами кримінального провадження, тому суд не вправі самостійно вирішувати питання про відстрочку виконання вироку у зв`язку із тяжкою хворобою, без відповідного клопотання засудженого, оскільки це призведе дло порушення принципу диспозитивності, що є неприпустимим.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.03.2019 р. у виді арешту строком на 5 місяців, у зв`язку із хворобою.
Ухвала може бути оскарженна до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1