Справа № 158/13/19 Провадження №11-кп/802/542/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186, ст.395 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000311, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 08 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Ковель, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, розлучений, не працює, раніше неодноразово судимий:
-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 вересня 1997 року за ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.ст.42, 45 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.45 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку 2 роки;
-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 1997 року за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.43 КК України остаточно визначено до відбуття 3 роки 10 місяців позбавлення волі;
-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2003 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-вироком Луцького міського суду Волинської області від 06 травня 2011 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ст.395 КК України та йому призначено покарання за:
-ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-ст.395 КК України у виді 5 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу, залишено попередній - у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту його взяття під вартою 07 грудня 2018 року.
Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 06 травня 2018 року близько 13 год. 40 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , повторно викрав мобільний телефон марки «Sony» D2305/Xperia M2» ІМЕІ НОМЕР_1 вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 268 від 15 травня 2018 року становить 1875 гривень, а також мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який для потерпілої ніякої цінності не становить.
В момент виходу ОСОБА_8 із будинку, до оселі зайшла потерпіла ОСОБА_9 , яка помітивши відсутність двох мобільних телефонів, поставила обвинуваченому вимогу повернути належні їй телефони та перегородила йому вихід із будинку. На що ОСОБА_8 дістав із задньої правої кишені мобільний телефон ««Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , який для потерпілої ніякої цінності не становить та віддав його ОСОБА_9 , а в момент вимоги потерпілої повернути другий телефон, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, відштовхнув від себе потерпілу та з місця вчинення злочину втік, розпорядившись цим майном на власний розсуд, завдавши протиправними діями потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1 875 гривень.
Крім того, 29 серпня 2017 року згідно ухвали Березанського міського суду Київської області раніше засудженому ОСОБА_8 було встановлено адміністративний нагляд строком один рік після звільнення з місць позбавлення волі та зобов`язано: проходити реєстрацію в територіальних органах внутрішніх справ кожного вівторка кожного місяця; заборонено виїзд по службовим чи особистим питанням за межі населеного пункту, в якому проживає особа, яка перебуває під адміністративним наглядом, без дозволу органів внутрішніх справ; заборони залишати своє місце проживання з 21 години до 05 години наступного дня.
У подальшому, будучи звільненим 29 вересня 2017 року з Березанської ВК №95 по відбуттю строку покарання, ОСОБА_8 06 вересня 2017 року був ознайомлений із вищевказаною ухвалою суду, а відповідно і з покладеними на нього обов`язками.
Так, ОСОБА_8 в період часу з 07 грудня 2017 року по 02 січня 2018 року, без дозволу Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, самовільно залишав місце свого проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 та був відсутній за вказаною адресою в період з 21 години до 05 години ранку наступного дня та не з`являвся на реєстрацію до Ківерцівського відділу поліції, за що 13 лютого 2018 року Ківерцівським районним судом був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

У поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації його дій, оскаржує вирок через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його суворості. Вказує на посередню характеристику обвинуваченого за місцем проживання та сукупність обставин, які пом`якшують покарання: часткове відшкодування завданої потерпілій шкоди, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та повне визнання своєї винуватості у вчиненому. Не взято до уваги судом і позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання та відсутність у неї будь-яких претензій як майнового, так і морального характеру. Також вказує на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, зокрема наявність у нього захворювань: ВІЛ інфекції та гепатиту С. У зв`язку із цим, просить вирок щодо нього змінити, призначивши йому менший розмір покарання із застосуванням ст.69 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_10 просить апеляцію захисника залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 08 липня 2019 року без змін, обгрунтовуючи таке своє прохання його законністю та відповідністю вимогам кримінального законодавства.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора, яка відносно її задоволення заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про правильність кваліфікації дій та доведеність винуватості за ч.1 ст.263, ст.395 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду є правильним та ніким із учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом вирок в цій його частині на предмет законності та обґрунтованості не перевіряється.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Застосований захід примусу та форма його реалізації, повинен найбільше сприяти досягненню, передбаченої ч.2 ст.50 КК України мети покарання.
Проте, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, на думку апеляційного суду, судом не з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості та тяжкого, а також дані про його особу, який раніше хоча і неодноразово судимий, проте є особою молодого віку, має постійне місце проживання, а також думку потерпілої ОСОБА_9 , яка не наполягала на призначенні йому суворого покарання, ствердила в суді, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Враховано судом і відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Погоджується апеляційний суд і з доводами апелянта про наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, про які зазначено у обвинувальному акті, які помилково не були віднесені судом першої інстанції до таких. І саме наявність таких обставин, як і незадовільний стан здоров`я обвинуваченого - важке соматичне захворювання «соматичний статус», дають підстави для зменшення розміру призначеного йому за ч.2 ст.186 КК України покарання, а відповідно і остаточного до відбуття на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Оскільки переконливих доводів для застосування апеляційним судом при призначенні покарання ст.69 КК України обвинуваченим ОСОБА_8 , наведено не було, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити часктово, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 08 липня 2018 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Визнати обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Зменшити ОСОБА_8 призначене покарання за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_8 призначене покарання за ст.395 КК України у виді 5 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення.

Головуючий

Судді: