КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5434/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,

представника КП «Вінницяоблводоканал» та директора ОСОБА_8 , - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001896 від 03.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368-3 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, що вилучене за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд 173.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2019 рокута постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відмовляючи в задоволені клопотання слідчого, слідчий суддя не надав належної оцінки обставинам, викладеним у клопотанні щодо правової підстави для арешту майна та наявності обґрунтованих доказів щодо причетності до вчинених кримінальних правопорушень. А без накладення арешту на речі та документи, на думку прокурора, існує загроза їх знищення або приховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, вказані речі та документи визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001896 від 03.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 368-3 КК України.

Зокрема, органом досудового розслідування зазначено, що невстановлені службові особи органу державної влади за попередньою змовою із службовими особами Міського комунального унітарного підприємства «Міськсвітло» (далі - МКУП «Міськсвітло», , м. Вінниця, вул. Р. Скалецького, 17), Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал» (далі - КП «Вінницяоблводоканал», , м. Вінниця,вул. Київська, 173) та службовими особами підконтрольних юридичних осіб здійснили привласнення коштів державного та місцевих бюджетів шляхом зловживання службовим становищем.

04.07.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2019 року проведено обшук за місцем фактичного знаходження КП «Вінницяоблводоканал» () за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд. 173, в ході якого, серед іншого, вилучено:

Планшет марки SАМSUMG, модель SМ Т819, ІМЕІ: НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 .Видаткова накладна № 15 від 27.05.2019, на 1 арк.

Видаткова накладна № 16 від 27.05.2019, на 1 арк.

Видаткова накладна № 1 від 23.01.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 5 від 22.02.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 7 від 10.05.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 11 від 26.06.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 22 від 12.10.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 23 від 12.10.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 28 від 22.11.2018, на 1 арк.

Видаткова накладна № 33 від 11.10.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 32 від 11.10.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 9 від 22.05.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 16 від 29.06.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 17 від 29.06.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 15 від 19.06.2017, на 1 арк.

Видаткова накладна № 40 від 22.10.2017, на 1 арк.

Видаткові накладні № 28 та №30 від 22.10.2017, № 36 від 27.11.2017, всього на 3 арк.

Реєстр платіжних доручень за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 по ТОВ "Мікс Лайт, на 1 арк.

Реєстр платіжних доручень за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 по ТОВ "ІСБК, на 1 арк.

Реєстр платіжних доручень за період з 01.01.2019 по 04.07.2019 по ТОВ Подільські Енергетичні Мережі, на 1 арк.

05.07.2019 року наведене вище тимчасово вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

02.09.2019 року старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотання про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001896 від 03.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368-3 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, що вилучене за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд 173.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001896 від 03.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368-3 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, що вилучене за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд 173.

Відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання, внесеного в межах кримінального провадження № 0001896, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, вислухав пояснення слідчого ОСОБА_10 , дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі або відчуження майна, пославшись на те, що постановами старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 від 05.07.2019 року таке майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001896.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що обшук був проведений старшим слідчим в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 та іншими співробітниками СБУ України 04.07.2019 року, однак клопотання про накладення арешту на вищевказане майно було подане слідчим лише 02.09.2019 року, не зазначивши поважних причин пропуску строку на звернення до слідчого судді з таким клопотанням.
Крім іншого, слідчим суддею зазначено, що питання про арешт майна, що було тимчасово вилучене в ході проведення 04.07.2019 року обшуку за місцем фактичного знаходження КП «Вінницяоблводоканал», за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд. 173 вже було предметом розгляду слідчого судді, яким було відмовлено в задоволенні ухвалою від 18.07.2019 року.
Вказане свідчить про недостатність доданих до клопотання слідчим доказів, що вищевказане майно, яке було вилучено є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України та існує необхідність накладення на нього арешту у кримінальному провадженні.

Тому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не наведено конкретну мету, яка має бути досягнута у зв`язку із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання органу досудового розслідування з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя діяв у спосіб та у межах діючого законодавства.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001896 від 03.08.2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 368-3 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, що вилучене за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, буд 173, залишити без змін, а апеляційну скаргу старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4