Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2966/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.07.2017року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає, що своїм ставленням до праці довів виправлення та можливість застосування до нього вимог ст.81 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2017 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.09.2016 року до набрання вироком суду законної сили.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.07.2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.09.2016 року до 31.05.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2017 року у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.09.2016 року до 20.06.2017 року.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 01.10.2018 року зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 , засудженого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 4.07.2017 року, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 3.10.2017 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст.81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст.539 КПК України, клопотання ОСОБА_6 , перевіривши надані з особової справи засудженого матеріали, необхідні для вирішення питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заслухавши пояснення ОСОБА_6 , представника Коростенської ВК №71 ОСОБА_9 , думку прокурора, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ст.81 КК України підстав для задоволення клопотання, оскільки засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не є особою, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_6 в Коростенській ВК №71 відбуває покарання з 18.11.2017 року.

За час відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, які на теперішній час погашені, має заохочення. Характеризується задовільно, на виробництві колонії працевлаштований, до суспільно-корисної праці та виконання своїх обов`язків відноситься добре, участі у суспільному житті відділення та в роботі самодіяльних організацій не приймає та приймати не бажає, потребує контролю з боку представників адміністрації, законні вимоги представників адміністрації виконує тільки під контролем, на заходи виховного характеру реагує не завжди вірно, вину у скоєному злочині в судовому засіданні визнав, однак в ході бесід виховного характеру каяття з приводу вчиненого не проявляє.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2019 року матеріали щодо засудженого ОСОБА_6 були предметом розгляду спільного засідання комісії Коростенської ВК-71 та спостережної комісії при Коростенському міськвиконкомі з питань його умовно-дострокового звільнення, та за результатами комісія вирішила: не направляти матеріали в суд з питання умовно-дострокового звільнення, так як не довів своє виправлення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні його клопотання, з чим погоджується і колегія суддів.

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: