ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 486/1496/17
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/666/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
іменем України

19 серпня 2019 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000636 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_9 , на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянки України, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, не одруженої, освіта середня спеціальна, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту її затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_9 не обирався.

Зараховано ОСОБА_9 у період відбування покарання строк попереднього ув`язнення у СІЗО м. Миколаєва з 07 липня 2017 року по 08 вересня 2017 року. Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за те, що 07 липня 2017 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, в приміщені квартири свого співмешканця ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин через ревнощі, виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , розуміючи свою перевагу у фізичній силі перед ОСОБА_11 , користуючись моментом раптовості та усвідомлюючи, що об`єктом її злочинного посягання є життя та здоров`я останньої, в момент, коли ОСОБА_11 ніякого опору їй чинити не могла, розуміючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи можливість та бажаючи настання такого суспільно-небезпечного наслідку як смерть потерпілої, використовуючи кухонний ніж, нанесла останній тілесні ушкодження які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, та три колото-різані рани, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виконавши усі дії, яка вважала необхідними для доведення умисного вбивства до кінця, але смерті останньої не досягла, з причин, які не залежали від її волі, скільки 07 липня 2017 року о 18 годині 50 хвилин з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_11 у непритомному стані було доставлено до реанімаційного відділення Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня", де в результаті своєчасно наданої медичної допомоги збережено життя останньої.

У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачена ОСОБА_9 вважає вирок суду незаконним, а тому підлягає скасування через невідповідних висновків, викладених у вироку фактичним обставинам справи, недоведеністю її вини. Покази потерпілої, свідків та висновки експертиз мають протиріччя, які суд не усунув при постановлені вироку. Суд не прийняв доводи свідка ОСОБА_12 , які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Просить вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати її невинною у скоєнні злочину та закрити провадження.

- захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильну оцінку доказів судом, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. В обґрунтування доводів зазначає, що судом порушено вимоги п. 2 ч.3 ст. 374 КПК України, а саме те, що аналіз досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджують вину ОСОБА_9 . Органом досудового слідства не доведено перед судом на підставі зібраних доказів винуватість обвинуваченої. Стосунків у потерпілої та обвинуваченої не було, погроз на вбивство потерпілої обвинувачена ні раніше, ні під час подій 07.07.2017 року не висловлювала. Доказів того, що кухонний ніж, який обліковується у вироку суду як знаряддя злочину, був підготовлений заздалегідь, відсутні. Відсутнє у вироку обґрунтування умислу на спричинення смерті потерпілій. Висновками молекулярно-генетичної експертизи № 514 від 08.11.2017 року та № 687 від 16.11.2017 року спростовуються наявність будь яких слідів на обвинуваченій ОСОБА_9 біологічного матеріалу потерпілої. Крім того, суд не усунув протиріччя в показах потерпілої ОСОБА_11 . Вважає, що суд безпідставно відхилив докази сторони захисту, що свідчить про неповноту й упередженість у дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження;

- захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування вирок щодо ОСОБА_9 у зв`язку з недоведеністю винуватості обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення. В обґрунтування доводів зазначає, що суд однобічно та упереджено дав оцінку доказам по справі, що безумовно вплинуло на винесення судом рішення, а також не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпані можливості їх отримання. Вважає, що суд не взяв до уваги можливість дослідження обставин скоєння злочину іншою особою. Жодних свідків самої події злочину, крім непослідовних, плутаних показів потерпілої, стороною обвинувачення і судом встановлено не було. Крім того, зазначає, що суд не усунув протиріччя в показах свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , а покази свідка ОСОБА_14 залишив поза увагою. У кримінальному провадженню проведено 21 експертизу і висновок жодної не вказує прямо чи опосередковано про причетність ОСОБА_9 до скоєння злочину. Суд безпідставно не взяв до уваги висновки судово - дактилоскопічної та судово-медичної експертизи, що свідчить про упереджену позицію сторони обвинувачення. Зазначає, що аналіз матеріалів кримінального провадження та винесеного вироку, свідчить про наявність численних фактів сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення. При винесенні вироку судом першої інстанції порушено вимоги ч.3 ст. 374 КПК України, згідно яких у мотивувальній частині вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Проте, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, не дав відповідної оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а лише їх перелічив. Просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, доводи захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги, просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається зі змісту вироку, дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, судналежним чином мотивував своє рішення, проаналізував і дав відповідної оцінки доказам обвинувачення досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст. 374 КПК України, у їх сукупності, навів у вироку переконливі мотиви, із яких він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Тобто, суд на обґрунтування свого висновку щодо винності обвинуваченої, проаналізував зібрані у справі докази і дав їм належну оцінку.

Обвинувачена ОСОБА_9 вину не визнавала і показала, що 07 липня 2017 року маючи ключі від квартири ОСОБА_10 , зайшла до приміщення його трикімнатної квартири, яка розташована на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 . У вітальні вона побачила оголену жінку, яка спала, обличчя жінки ОСОБА_9 не бачила. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_10 , але не о 18 годині, а в денний час, щоб дізнатися, що відбувається, на що останній сказав: "Це ОСОБА_15 , вона вагітна". Після цих слів обвинувачена припинила з ним розмову. Далі, глянувши, що в квартирі нікого немає та взявши свій пакет з робочим одягом, який залишила біля вхідних дверей, пішла на вихід із квартири. Коли виходила, дверима вдарила ОСОБА_13 , який в той час намагався відімкнути ключами вхідні двері квартири та увійти. Тоді ж, коли виходила з квартири, в під`їзді також стояв ОСОБА_10 .

Незважаючи на невизнання вини, винність обвинуваченої підтверджується доказами, а саме показами потерпілої, свідків та матеріалами кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 , суд послався на показання потерпілої ОСОБА_11 яка суду показала, що з 06 на 07 липня 2017 року, зустрілася з ОСОБА_10 та направились до квартири за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де вона повідомила ОСОБА_10 , що можливо вагітна. Біля 10 години до них, на прохання ОСОБА_10 , прийшла ОСОБА_14 , та вживали алкогольні напої. Коли вона сп`яніла та захотіла спати, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_14 вийшли із квартири. Прокинулась вона від болю в області правої лопатки та в грудях. Коли повернулася та сіла на ліжку, то побачила ОСОБА_9 , яка в цей час почала наносити потерпілій рукою, сидячи на ліжку поруч, приблизно за 30 см від потерпілої, удари ножем в область грудей. Коли вона стала відбиватись від ударів ОСОБА_9 , декілька разів удари ножа попали по руці потерпілої. Всього обвинувачена нанесла їй 9 ударів ножем, з яких: 5 ударів було нанесено в область грудної клітини, 2 удари в область спини, та 2 удари в праву руку. Яким саме ножем ОСОБА_9 наносила удари, потерпіла не пам`ятає, однак за розміром схожий на той кухонний ніж, що зник із квартири ОСОБА_10 . Того ж дня, ввечері в лікарні ОСОБА_10 розповів про те, що коли вони заходили разом з ОСОБА_13 в його квартиру, то з квартири виходила ОСОБА_9 , яка кудись поспішала та була знервована.

З показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що в ніч з 06 на 07 липня 2017 року біля 3 години до нього на роботу прийшла ОСОБА_11 , з якою він розмовляв щодо їх відносин. Здавши зміну, разом із потерпілою, біля 08 год. 40 хв. пішли до нього додому, за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжили спілкування. Повідомлення ОСОБА_11 про вагітність, він сприйняв добре. До них прийшла ОСОБА_14 , де продовжували вживати спиртне. Після чого він разом з ОСОБА_14 пішли з кватртири, а потерпіла залишилася відпочивати. Біля 17-18 години йому зателефонувала ОСОБА_9 і запитала: "Що за жінка лежить в ліжку його квартирі?". Він сказав, що то ОСОБА_11 , та можливо вона вагітна від нього, після чого обвинувачена вимкнула телефон, хоча і знала хто така ОСОБА_11 , та те, що він з нею разом проживав. Посидівши ще трохи в кафе, вирішив піти додому, щоб потім поговорити із ОСОБА_9 щодо подальших їх відносин. Додому йшов разом із ОСОБА_13 та через 10-15 хвилин були біля свого будинку. Його квартира розташована на першому поверсі, тому відкривши двері під`їзду, побачив, що зі сторони його квартири вийшла ОСОБА_9 , одягнена в світле плаття з голубим листям, вона тримала в руках поліетиленовий пакет та сумочку. Швидко пройшовши повз нього, ОСОБА_9 вийшла із під`їзду. Зайшовши в квартиру разом з ОСОБА_13 , побачили ОСОБА_11 , яка лежала на правому боці та по спині текла кров. Ввечері, він навідав ОСОБА_11 у лікарні. Вона розповіла, що саме ОСОБА_9 нанесла їй ножем тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що 07 липня 2017 року біля 17-18 години відпочивав в кафе "Дакі" з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 . Весь час всі були разом, ОСОБА_10 був в одній і тій же сорочці. ОСОБА_10 з кимось розмовляв по телефону. Потім разом вирішили піти до нього додому, щоб продовжити відпочивати. Кафе "Дакі" знаходиться в 10-15 хвилинах ходи від місця проживання ОСОБА_10 . Коли підійшли до під`їзду, ОСОБА_10 ключами відкрив двері під`їзду, а він першим зайшов у під`їзд. На сходах побачив ОСОБА_9 , яка виходила із-за кутка, зі сторони квартири ОСОБА_10 . Коли зайшов у квартиру, вхідні двері були не замкнені. Коли почав в коридорі знімати взуття, то в побачив, що у вітальні на ліжку лежить дівчина, а по правому плечі у неї тече кров. Коли з ОСОБА_10 підійшли до неї ближче та почали з нею розмовляти, вона говорила, що їй боляче. В області її живота була пляма крові. В квартирі нікого не було.
Свідок ОСОБА_16 , який працює завідувачем хірургічним відділенням Комунального закладу "Южноукраїнська міська лікарня", в судовому засіданні підтвердив характер, локалізацію тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 , а також місцерозташування її під час нанесення таких пошкоджень.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , що відбувся за адресою: АДРЕСА_2 на першому поверсі, вбачається, що потерпіла вказала на характер та механізм нанесення їй ударів з боку ОСОБА_9 , направлення ударів, демонструвала ушкодження області спини, правої частини грудної клітини та зовнішньої сторони правої руки отримані, в результаті нападу на неї з ножем з боку обвинуваченої (т. 1 а.с. 224-236)
Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_11 відтворила обставини та обстановку вчиненого щодо неї злочину.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав цей доказ належним та допустимим, оскільки слідчий експеримент проведено у відповідності до вимог ст. 240 КПК України в присутності понятих. Потерпілій та іншим учасникам слідчого експерименту роз`яснено права та обов`язки, інші положення КПК, що регулюють порядок проведення слідчого експерименту, порядок огляду житла та іншого володіння особи. Крім того, слідчий експеримент фіксувався за допомогою відеозаписувальної техніки, де потерпіла послідовно, відтворила обстановку та обставини вчиненого щодо неї кримінального правопорушення.
Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 122-к від 06 жовтня 2017 року, підтверджуєтеся, що у ОСОБА_11 мають місце тілесні пошкодження у вигляді чотирьох ран в області грудної клітини справа, одна з яких (в області 2-го міжребір`я) має раньовий канал, що проникає до плевральної порожнини з наявністю повітря під шкірою правої половини грудної клітини, три останні рани локалізуються в області правої молочної залози та на спині справа; колото-різаної рани на правому передпліччі, різаної рани на правому передпліччі та правій кисті, які супроводжувалися виникненням геморагічного шоку тяжкого ступеню. Чотири колото-різані рани в області правої половини грудної клітини та рана на правому передпліччі утворились внаслідок п`яти ударних дій колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа, одна різана рана на правому передпліччі та правій кисті утворилися внаслідок двох поступальних дій гостро-ріжучого предмету по типу леза клинка ножа. Дані тілесні пошкодження могли утворитися незадовго до надходження у лікарню 07 липня 2017 року.
По ступеню тяжкості колото-різана рана з раньовим каналом що проникає до правої плевральної порожнини та розташована в області 2-го міжребір`я з наявністю повітря під шкірою правої половини грудної клітини, відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Всі останні тілесні пошкодження (кожне) відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Тілесні пошкодження, крім пошкодження на спині справа, розташовані по передній поверхні тіла та на руках могли бути спричинені при взаємному розташуванні потерпілої та нападаючого обличчям до обличчя, рана на спині справа могла утворитися при нанесенні удару зверху, коли потерпіла сиділа на ліжку повернута обличчям до нападника. (т. 2 а.с. 105-114)
Умисне нанесення одного удару ножем може свідчити про умисел на позбавлення особи життя з огляду на його локалізацію та поведінку підсудної після вчинення злочину. Зокрема, нанесення одного удару ножем саме у життєво важливий орган людини грудну клітку, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілій та залишення місця пригоди, обґрунтовано оцінено судом як бажання настання смерті потерпілого, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство.
Наведені докази у своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину, оскільки є послідовними, узгоджуються між собою, отримані у спосіб, передбачений КПК, отже є належними та допустимими.
Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 прямо вказує на ОСОБА_9 як особу, яка вчинила замах на умисне вбивство потерпілої, а свідок ОСОБА_10 підтвердив, що ОСОБА_11 у лікарні повідомила йому, що саме ОСОБА_9 нанесла їй ножем тілесні ушкодження.
Відповідно до протокол огляду місця події від 07 липня 2017 року та фототаблиці до протоколу, згідно якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_3 , вітальню вказаної квартири, де на підлозі ліворуч від входу до вітальні на полу, на поверхні ліжка та на постільній білизні виявлено плями бурого кольору (т. 1 а.с. 108-118)
Як вбачається з вказаного протоколу, огляд місця події був проведений слідчим у присутності понятих, за формою та змістом вказаний процесуальний документ відповідає вимогам КПК.
З протоколу огляду речі від 28 листопада 2017 року вбачається, що оглянуто спецпакет, в якому знаходиться мобільний телефон марки Samsung GT-S 5260 ІМЕІ № НОМЕР_1 у корпусі білого кольору, з СІМ карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , належний ОСОБА_9 , який був вилучений 07 липня 2017 року під час складання протоколу затримання підозрюваної. Із списку вхідних, вихідних та пропущених викликів (телефонних дзвінків) виходить, що контакт під назвою «ЛЮБИМЫЙ» № НОМЕР_3 , в історії якого мається вихідний виклик від 07 липня 2017 року о 07 год. 39 хв., тривалістю 00:00:00 год.; вихідний виклик від 07 липня 2017 року о 17 год. 53 хв. тривалістю 00:03:16 год.; вхідний виклик від 07 липня 2017 року о 18 год. 16 хв. тривалістю 00:00:20 год.; пропущені виклики від 07 липня 2017 року о 18 год. 19 хв. та 18 год. 20 хв. (т. 2 а.с. 135-139)
Судом встановлено, що розмова між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбулась о 17 год. 53 хв. та тривала 3 хвилини, коли ОСОБА_9 перебувала в квартирі ОСОБА_10 , що підтверджується протоколом огляду речі від 28 листопада 2017 року.
Також вказана обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що 07 липня 2017 року біля 17-18 години відпочивав в кафе "Дакі" з ОСОБА_10 , ОСОБА_14 . ОСОБА_10 з кимось розмовляв по телефону. Потім разом вирішили піти до нього додому. Кафе "Дакі" знаходиться в 10-15 хвилинах ходи від місця проживання ОСОБА_10 .
Аналогічні покази давав свідок ОСОБА_10 , який підтвердив, що біля 17-18 години йому зателефонувала ОСОБА_9 . Посидівши ще трохи в кафе, вирішив піти додому, щоб потім поговорити із ОСОБА_9 щодо подальших їх відносин. Додому йшов разом із ОСОБА_13 та через 10-15 хвилин були біля свого будинку.
Доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченої, що з досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджується вина ОСОБА_9 , а органом досудового слідства не доведено перед судом на підставі зібраних доказів її винуватість спростовуються показами потерпілої ОСОБА_11 свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та іншими доказами, викладеними вище, в їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність прямого умислу на вбивство посилаючись на те, що стосунків у потерпілої та обвинуваченої не було, погроз на вбивство потерпілої обвинувачена ні раніше, ні під час подій 07.07.2017 року не висловлювала, є необґрунтованими.
Так встановлено, що обвинувачена ОСОБА_9 раніше співмешкала із ОСОБА_10 та 07.07.2017 року у вітальні вона побачила оголену жінку, у неї раптово виникли неприязних відносин через ревнощі, використала кухонний ніж, який знаходився в квартирі ОСОБА_10 , нанесла потерпілій тілесні ушкодження, які відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознаками небезпеки для життя. Специфіка умисного вбивства полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при умисній формі вини. Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для встановлення змісту і спрямованості умислу, виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема враховував знаряддя та спосіб його вчинення, кількість, характер і локалізацію поранень. Крім того, виклав аналіз доказів і навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши твердження сторони захисту.
Оцінюючи знаряддя та спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку що умисел ОСОБА_9 був спрямований саме на вбивство ОСОБА_11 .
Доводи сторони захисту, що суд не взяв до уваги докази по справі, які спростовують вину обвинуваченої, зокрема висновок експертного дослідження за результатами проведення комісійної психофізіологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа від 06 вересня 2017 року № 94 відносно ОСОБА_9 та довідку за результатами психофізіологічного тестування ОСОБА_10 , а також частково покази свідка ОСОБА_14 , не можуть бути підставою для скасування вироку, оскільки в судовому засіданні встановлено достатньо інших доказів, які безперечно вказують на винуватість ОСОБА_9 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 стверджує, що суд не взяв до уваги можливість дослідження обставин скоєння злочину іншою особою.
При цьому не звернув увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Тому вимоги захисника ОСОБА_8 не ґрунтуються на законі.
Суд дослідив всі надані сторонами провадження докази, наявність будь-яких перешкод у поданні стороною захисту нових доказів не встановлено. Крім того, доводи апеляційної скарги захисників та обвинуваченої, аналогічні доводам, які були предметом перевірки під час судового розгляду в суді першої інстанції і вони не спростовують висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обвинуваченій ОСОБА_9 призначене покарання в мінімальних межах санкції частин статті, за яким її засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.
Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, характеризуючи данні, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, а також усі обставини справи, і яке є необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За вказаних обставин доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційного розгляду вищевказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим їх апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 410, 411, 412, 419 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2019 року, щодо ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2