йСправа № 298/587/19 Провадження № 1-кп/304/153/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000083 від 17 березня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною професійно-технічною освітою, водія рекламного агентства «Еліт», перебуває у громадянському шлюбі, громадянина України, раніше судимого:

- 14 грудня 2010 року вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна. 13 листопада 2015 року за ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 2 (два) місяці 11 (одинадцять) днів,

- 16 жовтня 2018 року вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17 березня 2019 року обвинувачений ОСОБА_5 близько 02.00 год., знаходячись в селі Сухий Великоберезнянського району Закарпатської області, з метою заволодіння чужим майном, умисно, повторно, шляхом вільного доступу зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , де незаконно заволодів транспортним засобом кросовим мотоциклом марки «SRM-110 GY VI», жовтого кольору, 110 м. куб., без реєстраційного номеру, а також рами від мотоцикла марки «Мінськ» з колесами без двигуна та реєстраційного номеру, що належать потерпілому ОСОБА_7 , після чого завантажив викрадене до автомобіля марки «FIAT DUCATO», р/н НОМЕР_1 , на якому приїхав до села Сухий, та поїхав у напрямку м. Мукачево Закарпатської області, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20 006,83 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 17 березня 2019 року близько півночі він проїздом знаходився у селі Сухий Великоберезнянського району, де в одному з домогосподарств побачив два мотоцикли. Тоді він, залишивши свій автомобіль неподалік, зайшов у вказане домогосподарство, звідки витягнув мотоцикли на центральну дорогу, після чого підігнав своє авто та завантажив до нього викрадене. Поїхав у напрямку міста Мукачево, однак по дорозі у керованому ним автомобілі закінчилося пальне і тоді він, на одному з викрадених мотоциклів, вирішив поїхати та придбати таке. Однак по дорозі у мотоциклі також закінчилося пальне і тоді до нього під`їхали працівники поліції, з`ясувати що трапилося, після чого його затримали. Просив суворо його не карати, оскільки душе шкодує про вчинене, зобов`язався більше ніколи не вчиняти правопорушень, а також повернув викрадене ним майно.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду такого. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілого враховується те, що судом йому своєчасно надіслані повідомлення, у яких вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що в матеріалах провадження наявна заява потерпілого, у якій він просить розглядати справу без його участі, оскільки ні матеріальних, ні моральних претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Що стосується такої обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому як рецидив злочинів, зазначеної у обвинувальному акті та на яку вказував у судовому засіданні прокурор, то суд при призначенні покарання її не враховує, оскільки у даному випадку рецидив утворює одночасно і повторність злочинів, що передбачена у частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, яка впливає на його кваліфікацію, тому за змістом ч. 4 ст. 67 КК України не може ще раз враховуватися при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена ним у постанові від 07 червня 2018 року у справі № 203/921/16-к.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження може становити небезпеку для суспільства, оскільки обвинувачений є потенційно небезпечним, так як має досвід вчинення злочинів, у зв`язку з чим застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, а також враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і добровільно відшкодував завдану шкоду, та з урахуванням думки потерпілого, який не має до ОСОБА_5 будь-яких претензій та позиції прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 для його виправлення і попередження нових злочинів слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого санкцією статті, за якою кваліфіковано його дії, без застосування додаткового покарання.

Щодо посилання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 на те, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, то суд таке до уваги прийняти не може з огляду на положення абзацу 4 пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, в якому роз`яснено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім цього, як роз`яснено у абзаці 2 пункту 10 вказаної Постанови у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.

Оскільки ОСОБА_5 відповідно вчинив даний злочин під час іспитового строку, визначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2018 року, за яким йому було призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки, тому суд призначатиме покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, частково приєднуючи покарання за попереднім вироком у розмірі двох місяців обмеження волі, що відповідає одному місяцю позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання, а саме із 17 березня 2019 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній, але не більше як на шістдесят днів.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2018 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що відповідає 1 (одному) місяцю позбавлення волі, та остаточно до відбуття за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 покарання на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, а саме із 17 березня 2019 року.

Речові докази, а саме кросовий мотоцикл марки «SRM-110 GY VI», жовтого кольору, 110 м. куб., без реєстраційного номеру, та мотоцикл марки «Мінськ» без двигуна та реєстраційного номеру, що знаходяться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_7 такому повернути; автомобіль марки «FIAT DUCATO», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні законного володільця ОСОБА_8 такому повернути; дві пари плоскогубців, викрутку та чорний трос, , а також чорну шкіряну куртку та чорні шкіряні туфлі, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути ОСОБА_5 ; відеофайл з відеокамери зовнішнього спостереження на інформаційному носії електронного формату DVDR, диск № 404, що знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження при них зберігати.

Процесуальні витрати за проведення судових автотоварознавчих експертиз № 13/19 від 09 квітня 2019 року у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн. та № 13/20 від 16 квітня 2019 року у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн 05 коп стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2019 року у виді арешту майна скасувати.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою, але не більше, ніж на 60 (шістдесят) днів.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1