ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2656/19 Справа № 331/8879/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції),
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 , обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 на ухвалу колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Приморська Запорізької області, громадянина України, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Кірове, Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2019 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до 21 вересня 2019 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, колегія суддів приймає до уваги, що в даному кримінальному провадженні обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та позбавляє обвинувачених можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, запобіганню спробам переховуватися від суду, оскільки залишаючись на волі обвинувачені можуть переховуватись суду з метою уникнення можливого покарання, що може призвести до невиправданої тяганини розгляду даного кримінального провадження, незаконно впливати на свідків або потерпілих шляхом вмовлянь або залякувань з метою уникнення відповідальності, оскільки вказані особи в ході судового розгляду ще не були допитані, відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченим знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, тому колегія суддів, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Свої вимоги, апелянт обґрунтовує тим, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не ґрунтується на матеріалах справи, винесена з порушенням кримінального процесуального законодавства та Конституції України.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, що давали б підстави вважати, що обвинувачений має намір ухилитися від суду, або перешкоджати встановленню істини по справі та впливати на свідків та потерпілих. Особливу увагу необхідно приділити свідкам та потерпілим, які є особами, які виконували спеціальне завдання під час проведення НСРД та співпрацюють зі співробітниками СБУ.
Вказує, що кримінальне провадження знаходиться у суді з 27.12.2017 року, за період находження справи в провадженні Жовтневого суду, не було допитано жодного свідка або потерпілих, частково досліджені письмові докази.
З досліджених матеріалів вже видно про провокацію збоку співробітників правоохоронних органів, а саме: спочатку свідок Надточій, який виконував спеціальне завдання з розкриття злочинної діяльності, пропонував обвинуваченим скоїти злочин, а після їх згоди, співробітники СБУ залучали до проведення контролю осіб, які в подальшому стали потерпілими. При цьому, ОСОБА_19 сам організовував та приймав активну участь у так званих «розбійних нападах», однак до кримінальної відповідальності чомусь не притягнений. Вважає, що на теперішній час відсутні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.І ст.177 КПК України, які вказані в ухвалі про продовження строку запобіжного засобу до ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що обвинувачений має постійне місце мешкання, де проживає разом с дружиною ОСОБА_20 , має дитину, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки. По-друге, на переконання суду в наявності ризику, що ОСОБА_13 може скоїти інші злочини сторона обвинувачення не надала жодного доказу. Однак, на спростування цього зазначає, що обвинувачений проходив службу в правоохоронних органах та в зоні проведення Антитерористичної операції, має позитивні характеристики. За час проходження служби не має жодного стягнення, а навпаки тільки заохочення. Тяжкість злочину повинна враховуватись при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але не може бути єдиною підставою для цього. Під час знаходження в слідчому ізоляторі обвинувачений звертався за медичною допомогою, потребує операції, яка не може бути проведена в умовах слідчого ізолятору. Вважає, що жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України не існує, так ОСОБА_13 має сім`ю, з якою постійно мешкає у м.Запоріжжі, там же і зареєстрований, раніше не судимий, переховуватись від органів досудового розслідування не збирається, має стійкі соціальні зв`язки, а також, зважаючи на те, що він потребує медичної допомоги, а інший запобіжний захід, наприклад, у вигляді домашнього арешту, забезпечить належне виконання ним кримінально-процесуальних обов`язків.

- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги, апелянт обґрунтовує тим, що вносячи клопотання про продовження запобіжного заходу без додання матеріалів його обґрунтовуючих, прокурор порушив вимоги ст. 331 КІІК України та порушив право обвинуваченого ОСОБА_17 на захист.
Вказує, що стороною обвинувачення не наведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Апелянт вважає доводи сторони обвинувачення надуманими та нічим не підтвердженими. В порушення вимог КПК прокурор в своєму клопотанні та не мотивував ризики, на які послався.
Щодо ризику незаконного впливу на свідків, захисник зазначає, що обвинувачений зі свідками не знайомий.
Стосовно ризику що обвинувачений може знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей та документів, які маючи істотне значення для встановленні обставин справи, на думку апелянта прокурор в клопотанні взагалі не вказує конкретику по цьому ризику.
Всі речові докази та документи вже вилучено слідством в ході обшуків, які було проведено за місцем мешкання та роботи фігурантів справи.
Тривалий час суд розглядає справу. З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості щодо епізодів кримінальних правопорушень начебто вчинених Діхтярьом та іншими 20.05.17 та 08.06.17 було внесено до ЄРДР вже після отримання всіх доказів но справі. Враховуючи зазначені обставини (невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч, 4 ст. 187 КК України, та скоєних в травні та червні 2017 року, здійснення досудового розслідування без внесення відомостей до реєстру, суд повинен прийти до висновку, що докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, отримані не в порядку, встановленому цим Кодексом, тому всі докази обвинувачення по вкачаним двом епізодам провадження є недопустимими.

- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_16 не пов`язаний з тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України прокурором в клопотанні про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено. Окрім цього, прокурором не доведено доказами, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможуть забезпечити обвинуваченим належної процесуальної поведінки.
Посилання на існування ризиків ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення, носить диспозитивний характер і жодним доказом не підтверджено. Прокурором взагалі не залучив до свого клопотання будь яких матеріалів, які б містили докази на існування хоча б одного ризику.

- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_15 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання прокурора не відповідає вимогам закону, фактично не містить необхідних відомостей та обґрунтувань, зводяться лише до формального перерахування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_15 в даному кримінальному провадженні відсутні з огляду на те, що сам обвинувачений та його захист має намір у судовому провадженні доказувати у передбачений законом спосіб невідповідність обвинувачення обставинам справи з ознаками провокації та підбурювання до вчинення злочину, про що була подана відповідна заява ще 22.03.2018 р.
Щодо ризиків зазначених стороною обвинувачення апелянт зазначила, що:
-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення зібрані та надані суду;
-ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, не підтверджений належними доказами,
-вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_15 обвинувачується, останній не збирається, і протилежному немає жодних доказів, а лише безпідставне припущення.
Звертає увагу, що ОСОБА_15 знаходиться під вартою вже 26 місяці, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має дружину та неповнолітню дитину, матір-інваліда 2-ї групи, постійне місце проживання та роботи, задовільний майновий стан, позитивно характеризується, не має наміру переховуватися або тікати з країни, а всі перераховані у ст. 177 КПК України ризики будуть знівельовані у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю відповідно ст.ст. 181,195 КПК України.

- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Вважає ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя незаконною, достатньо необгрунтованою та невмотивованою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи у черговий раз, у тринадцятий раз, на стадії судового розгляду справи, питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_18 , суд мав би врахувати вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Посилання на тяжкість вчиненого ОСОБА_18 кримінального правопорушення та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст. 177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Обвинувачений ОСОБА_18 раніше не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання у м. Запоріжжя, має міцні соціальні зв`язки, має родину, дружину, малолітню дитину 2014р.н, непрацездатних батьків, матір ОСОБА_18 хворіє на низку хронічних тяжких, а саме, має об`ємне новоутворення лівої лобної долі, ІБС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу II ст., стан після оперативного вручання з приводу катаракти обох очей, знаходиться на постійному медикаментозному лікуванні, вочевидь потребує стороннього догляду.
На стадії досудового розслідування даного кримінального провадження ОСОБА_18 був обраний більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою - домашній арешт, який у повній мірі досягав мети застосування запобіжного заходу - забезпечував виконання ОСОБА_18 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зміг запобігти можливим спробам: переховуватися від органі досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню Іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Тому, застосування до ОСОБА_18 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту і під час судового провадження кримінального провадження є цілком достатнім для досягнення мети застосування запобіжного заходу, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора.

- в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_18 просить скасувати ухвалу суду та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що суд при розгляді справи не прийняв до уваги, що обвинувачений не переховувався від слідства та суду, не перешкоджав встановленню істині, не продовжував злочинну дільність.
Зазначає, що судом не взято до уваги сімейний стан, соціальній зв`язки та дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, та хвору матір, яка потребує догляду.
Вказує, що клопотання прокурора складене за стандартним шаблоном, без достатньої обґрунтованості та мотивування.

- в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить скасувати ухвалу суду та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного браслету.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що при розгляді клопотання прокурора були порушені вимоги законодавства України та не взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.
Зазначає, що судом не взято до уваги сімейний стан, соціальній зв`язки та дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні батьків, які потребують догляду та допомоги.
Вказує, що клопотання прокурора складене за стандартним шаблоном, без достатньої обґрунтованості та мотивування.
На думку апелянта всі ухвали суду не містять підстав для тримання під вартою, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

- в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу суду та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного браслету.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що при розгляді клопотання прокурора, судом не взято до уваги, що обвинувачений не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, має групу інвалідності, відповідно до якої йому необхідне кваліфіковане лікування.
Вказує, що клопотання прокурора складене за стандартним шаблоном, без достатньої обґрунтованості та мотивування.
Вважає, що клопотання прокурора було розглянуто судом поверхнево, та неуважно було розглянуто інші доводи, формально була обрана міра запобіжного заходу.
На думку апелянта всі ухвали суду не містять підстав для тримання під вартою, вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , підтримали свої апеляційні скарги та апеляційні скарги своїх захисників, просили задовольнити скарги.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали свої апеляційні скарги в інтересах обвинувачених та апеляційні скарги обвинувачених, просили їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та захисників в їх інтересах, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов такого висновку, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження № 331/8879/17, 23 липня 2019 року в судовому засіданні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ..
Тоді ж, під час відповідного обговорення доводів клопотання прокурора стороною захисту були заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання осіб під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відносно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Стосовно доводів апеляційних скарг щодо тривалого розгляду кримінального провадження, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Як вбачається з наданих матеріалів, розгляд даного кримінального провадження знаходиться на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення. Відповідно до встановленого порядку та обсягу дослідження доказів, після завершення даної стадії, визначено проведення допиту потерпілих, свідків, обвинувачених та дослідження матеріалів, які характеризують обвинувачених.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом першої інстанції було враховано дані про особи обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 дії, вчинені ними в період, коли вони були працівниками правоохоронного органу.
З матеріалів контрольного провадження слідує, що ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , колишні працівники правоохоронних органів, можуть переховуватись від суді, оскільки є обізнаними у способах та методах проведення оперативно-розшукової діяльності та особливостях роботи органів досудового розслідування, а також їм відомо анкетні відомості потерпілих, свідків, експертів у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачені, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо необґрунтованого обвинувачення та визнання досліджених доказів недопустимими, на даній стадії судового розгляду колегія суддів вважає передчасними з тих підстав, що вказані обставини будуть проаналізовані судом першої інстанції під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення на предмет їх допустимості.
Наявність тих обставин, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , мають стійкі соціальні зв`язки, кожен має родину, постійні місця проживання, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, дані про особи обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які може бути призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі та з конфіскацією майна, та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків переховування від суду, істотно перешкоджати кримінальному провадженню, можливості вчинити інші злочини, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Всі викладені стороною захисту апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу обвинуваченим і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 , обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Ухвалу колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2019 року, якою продовжено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 строк тримання під вартою до 21 вересня 2019 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4