Справа № 750/6531/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/741/19
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, з повною загальною середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше неодноразово судимого, останній раз 30.05.2018 Деснянським районним судом міста Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 10.01.2019 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, мешканця АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Речові докази: чоловічу сумку ТМ «Nike», яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_9 залишено у його законному володінні.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.02.2019, о 05 год. 34 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу магазину «АТБ», що розташований по вул. Рокосовського, 15, в м. Чернігові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, шляхом відсування розсувного вікна та просування руки, проник до приміщення торгового кіоску, звідки таємно викрав чоловічу сумку ТМ «Nike», яка не становить для потерпілого матеріальної цінності та грошові кошти в сумі 2 200 грн. 00 коп., які знаходилися в ній, що належать ФОП ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в якій просить вирок місцевого змінити та застосувати стосовно обвинуваченого ст.69 КК України та призначити покарання у вигляді 6 місяців арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції не повністю взяв до уваги усі дані про особу ОСОБА_7 . Вказує, що на утриманні обвинуваченого знаходяться також його батьки пенсіонери та ще одна малолітня дитина, про що в матеріалах справи мається підтвердження свідоцтво про народження другої дитини. Вказує, що фактичних наслідків від злочину немає, майно повернуто, шкода відшкодована. З огляду на викладене, вважає, що суду першої інстанції слід було розглянути питання про можливість застосування відносно ОСОБА_7 ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, потерпілого, який не заперечував проти апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину, висловив щире каяття.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане із проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення не знаходять свого підтвердження.

Так, при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, але не притягувався до адміністративної відповідальності, його сімейний стан: одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальний стан обвинуваченого, його стан здоров`я, його вік, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що його обтяжують і дійшов висновку про необхідність призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, але в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Судом першої інстанції встановлені обставини, що пом`якшують покарання, але разом з тим у справі відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані, які позитивно характеризують особу винного і тим самим виключають можливість призначення більш м`якого покарання.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на вимоги ст.ст.50, 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 судом першої інстанції при обранні йому покарання враховані.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4