Справа № 214/6/18
У Х В А Л А

18 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002726 від 15.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі офіційно не був працевлаштований, отже не має засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків, переховувався від органів досудового розслідування в даному кримінальному провадженні в зв`язку з чим був оголошений в розшук. В зв`язку з зазначеними обставинами ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечили, просили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що в нього є соціальні зв`язки, в нього є син, він є вдівцем, крім цього в нього є місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та засоби для існування у вигляді коштів на банківських рахунках.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.
У відповідності до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвалою суду від 14 травня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.06.2019 року включно.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування таких ризиків є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, тобто у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким; більше десяти разів був засуджений за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-якого перевиховання за наслідками призначення попередніх покарань, на час затримання офіційно не працював, крім цього суд наголошує на тому, що на стадії досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, з врахуванням такої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та беручи до уваги поведінку обвинуваченого на стадії судового розгляду, його характеризуючі дані на думку суду застосування інших, менш суворих запобіжних заходів на даній стадії не забезпечить запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи в сукупності: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення інкримінованого йому діяння, суд, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 22 червня 2019 року, а наступне судове засідання призначено на 10 липня 2019 року, вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 45 (сорок п`ять) днів, тобто до 01 серпня 2019 року включно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369 КПК України, суд
постановив:
продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 45 днів - до 01 серпня 2019 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.
Скерувати копію ухвали для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. (Рішення КСУ у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 13.06.2019 року).

Суддя ОСОБА_1