г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/348/19
Номер провадження 1-кп/213/164/19
У Х В А Л А
Іменем України

13 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні за №0001079 від 06.10.2018року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання за яким просив продовжити строк тримання обвинуваченому під вартою до 2-х місяців, оскільки на цей момент ті ризики, які існували на момент обрання йому слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтування стосовно них на цей час залишаються без змін, а саме - можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, а також можливість переховування від суду. Звертає увагу суду на те, що праця та соціальні зв`язки обвинуваченого не заважали йому вчинити новий злочин, маючи в цей момент не зняту та непогашену судимість за аналогічний злочин. Крім того, прокурор зазначив, що оскільки обвинувачений протягом розгляду кримінального провадження вів себе агресивно у відношенні до потерпілої, грубо висловлюючись в її адрес з`явився новий ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України - обвинувачений, знаходячись на волі може незаконно вплинути на потерпілу.

Потерпіла підтримала думку прокурора повністю та зазначила, що вона проживає одна з дитиною та опасається обвинуваченого. Підтверджує те, що до неї приходили дві жінки, які просили за ОСОБА_5 і хоча вони не тиснули на неї, їй було неприємно їх чути.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, звернувши увагу суду на те, що клопотання прокурора по суті нагадує обвинувальний вирок, у той час, як ще вина обвинуваченого судом не встановлена і просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт з можливістю працювати пояснивши, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, яке не змінював, до взяття під варту працював і має позитивну характеристику з місця роботи, до взяття його під варту протягом трьох місяців працював, жодним чином не спілкувався і не впливав на потерпілу, сам добровільно двічі приходив у судове засідання, після яких його було взято під варту, отже доводи прокурора про те, що обвинувачений буде приховуватись від суду, продовжувати вчиняти або впливати на потерпілу є повністю не обґрунтованими і нічим не підтверджуються. Звертає увагу суду на те, що обвинувачений вже протягом пів року знаходиться під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вибачився перед потерпілою за його підвищено емоційну поведінку, пояснивши, що вона пов`язана з постійним тиском на нього на досудовому слідстві та тривалому знаходженні під вартою. Він просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт із можливістю працювати, заробляти гроші на утримання його сестри інваліда і на сплату послуг адвоката, оскільки він не юрист і не може захищати свої права сам. Зазначає, що з моменту пред`явлення йому підозри і до моменту взяття його під варту він жодним чином не спілкувався з потерпілою, не приходив до неї, не тиснув на неї і сам добровільно приходив на суди, отже ніяких ризиків не було, а потім раптово чомусь ці ризики з`явились. При цьому він постійно працював слюсарем в "Медпромгруп", утримував себе та сестру, яка є інвалідом, має позитивну характеристику з місця роботи

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступного.
Судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 27 грудня 2018 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 24 лютого 2019 року включно, який в подальшому продовжувався ухвалами суду.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, судом встановлено:

- що на цей момент ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років з конфіскацією майна;

- обвинувачений не є людиною похилого віку, на стан свого здоров`я не скаржився;

- обвинувачений зі слів має рідну сестру, яка є інвалідом і яку він утримує;

- на момент свого затримання ОСОБА_5 проживав за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , згідно характеристики за місцем проживання з боку сусідів та мешканців скарг та нарікань немає (а.с. 131, 132);

- на момент свого затримання ОСОБА_5 працював в ТОВ "МЕТПРОМ ГРУП" за спеціальністю слюсар-ремонтник, згідно характеристики за місцем роботи проявив себе позитивно, добросовісно виконував покладену на нього роботу, не порушував трудову дисципліну (а.с. 133);

- обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий:

- 17.03.2004 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ст.ст. 152 ч.1, 153 ч.2, 186 ч.2, 152 ч.2, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.02.2010 р. у зв`язку із відбуттям терміну покарання;

- 14.11.2011 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 09.06.2018 року по відбуттю строку покарання;

- раніше до нього запобіжні заходи не застосовувались, також відсутня наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якого обвинувачується ОСОБА_5 складає згідно обвинувального акту - 153 гривні 88 копійок.

На цей момент обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час знаходиться під вартою - з 27.12.2018 року згідно ухвали слідчого судді (а.с. 68-71).

Оцінивши зібрані докази суд знаходить, що прокурором не доведений ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України щодо ухилення обвинуваченого від суду, доводи прокурора спираються лише на важкість того покарання, яке загрожує обвинуваченому, інших даних, підтверджуючих такі дії суду не надано.

Ризик впливу обвинуваченого на потерпілу ґрунтується на тому, що під час судового розгляду в ході пояснень з боку обвинуваченого та пояснень потерпілої виникло взаємне непорозуміння і обвинувачений без поваги висловився в її бік, при цьому в даному судовому засіданні публічно вибачився за цю помилку. Інших доказів щодо впливу обвинуваченого на потерпілу на цей момент суд не вбачає. При цьому, як було зазначено обвинуваченим і у свою чергу не оспорювалось ні потерпілою, ні прокурором обвинувачений, знаходячись на волі до моменту взяття його під варту жодним чином не спілкувався з потерпілою, не впливав на неї і не тиснув і не намагався цього робити.

Єдиний ризик, який на думку суду має місце і є доведеним прокурором, це ризик передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України - ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який доводиться тим, що маючи не зняті та не погашені судимості ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нового умисного тяжкого кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В п.п.6.7 узагальнення від 03 грудня 2014 року Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» зазначено:

Під час розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях, у яких такий запобіжний захід застосовано протягом тривалого часу (як правило, по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжких злочинів), суд має право враховувати обставину фактичного тривалого строку тримання під вартою для прийняття законного рішення.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію Європейського суду з прав людини у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Згідно з правової позиції рішення Європейського суду з прав людини «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 перебуває під вартою майже пів року, має зареєстроване постійне місце проживання, яке не змінював, на момент свого затримання офіційно працював, за місцем роботи характеризується лише з позитивного боку, даних або відомостей про його звільнення з місця роботи стороною обвинувачення суду не надавалось, за місцем проживання не має скарг та нарікань.
Відповідно до правил частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, суд знаходить, що прокурором не доведена реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, і суд вважає за можливе змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт за виключенням часу для роботи, тобто надати можливість обвинуваченому повернутись на роботу, на якій він був офіційно працевлаштований або в іншому випадку докласти зусиль для свого працевлаштування, в іншому випадку, у разі ненадання обвинуваченим протягом короткого часу доказів свого працевлаштування, виникне необхідність змінити умови домашнього арешту на його цілодобове застосування. В даному випадку суд враховує, що даних про звільнення ОСОБА_5 з місця роботи стороною обвинуваченого суду не надано і такі обставини не зазначались.

Суд також звертає увагу обвинуваченого на те, що він повинен утриматись від будь якого спілкування з потерпілою як особисто, так і через інших осіб, в іншому випадку, виникне необхідність перегляду умов запобіжного заходу або застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

В числі іншого, обвинувачений повинен своєчасно у встановлений час з`являтись до суду та не порушувати порядок в судовому засіданні. Також, обвинуваченому забороняється покидати місто Кривий Ріг без дозволу суду, про зміну свого проживання та міста роботи повідомляти суд.

Таким чином, у разі порушення обвинуваченим умов застосованого судом запобіжного заходу останній може бути переглянутий, внаслідок чого може бути обраний більш тяжкий запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 110, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 369, 371, 372, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу на більш м`який - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, за виключенням часу, потрібного для роботи з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин за вказаним місцем проживання на строк 2 місяці, а саме: до 13.08.2019 року.
Відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) утримуватись від будь якого спілкування з потерпілою ОСОБА_4 як особисто, так і через інших осіб;
2) докласти зусиль для свого працевлаштування та зобов`язати надати суду письмові відомості, підтверджуючі факт працевлаштування, попередивши при цьому, що у разі не виконання цих дій, умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту можуть бути переглянуті судом;
3) прибувати у судові засідання в призначений час;
4) не відлучатись з м. Кривого Рогу без дозволу суду;
5) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.
Відповідно до ч.1 ст.202 КПК України, звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно.

На підставі статті 181 КПК України, передати цю ухвалу для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого та повідомити про обов`язок негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Повідомити обвинуваченого ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України дана ухвала, яка постановлена під час судового провадження до ухвалення вироку, окремому оскарженню не підлягає, заперечення на цю ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на вирок.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .