Справа № 446/779/19
ВИРОК
12.09.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з неповною - середньою освітою, тимчасово не працюючого, уродженцяь та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 03.11.2011 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, яке відбув повністю та судимість у якого не погашена,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_3 14.03.2019 близько 00:00 години, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що діє непомітно для сторонніх осіб, з метою таємного заволодіння чужим майном, увійшов на територію огородженого господарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , де через двері, які були зачинені не на замок, проник у приміщення літньої кухні, після чого виявив та перемістив до виходу з вищевказаного приміщення належні ОСОБА_6 предмети металобрухту загальною вагою 46,5 (сорок шість кілограм, п`ятсот грам) кг. та вартістю 267, 37 (двісті шістдесят сім гривень тридцять сім копійок) грн., однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для реалізації злочинного умислу, так як був виявлений на території господарства сусідом ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованому йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що хотів здати залізо, просив його суворо не карати. Не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, просили суворо не карати.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали щодо речових доказів, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у приміщення.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання у межах санкції статті Кримінального кодексу України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, перебуває на «Д» обліку в наркологічному кабінеті, в психіатричному кабінеті не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить обрати покарання не пов"язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та застосувати до нього положення ст. 76 КК України.
Речові докази: 46,5 кг брухту чорних металів класу 12, які передані під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , залишити у власності останньої.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: 46,5 кг. брухту чорних металів класу 12, які передані під розписку на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1