Справа № 206/4174/19
Провадження № 1-кп/206/310/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000711 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

09.11.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.185,75,76 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

22.07.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185,71 КК України до одного року одного місця позбавлення волі;

23.08.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185,ч. 4 ст. 70 КК України до одного року двох місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи раніше засудженою за вчинення корисливого умисного злочину, на шлях виправлення і перевиховання не стала, належних висновків для себе не зробила і, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинила аналогічний злочин проти власності за наступних обставин:
16.07.2019 року в період часу з 13 годин 07 хвилин по 13 годин 09 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в торгівельній залі магазину «АТБ» за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги буд. 27 помітила у потерпілого ОСОБА_5 , який також в цей час знаходився в вищевказаній залі, в задній правій кишені штанів грошову купюру номіналом 500 гривень. В цей час у ОСОБА_3 , яка визначила вказану купюру об`єктом свого злочинного посягання, раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Далі ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшла ззаду до потерпілого ОСОБА_5 та шляхом вільного доступу витягнула з задньої правої кишені штанів потерпілого грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 500 гривень, після чого поклала їх до лівої кишені штанів, одягнутих на ній.

Після цього ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, залишила місце скоєння кримінального правопорушення, а саме торгівельну залу магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 27, перетнувши лінію касового контролю. В подальшому ОСОБА_3 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 500 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала повністю, у скоєному злочині розкаялася та пояснила, що 16.07.2019 року знаходилась в торгівельній залі продуктового магазину «АТБ», коли побачила чоловіка, у якого з кишені штанів виглядала грошова купюра номіналом 500 грн. Тоді вона до нього підійшла ззаду та таємно дістала з кишені цю грошову купюру. Потім із цим коштами вийшла із приміщення магазину. Викрадені кошти витратила на свої потреби.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, характеризуючих її особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку вона буде позбавлена можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною за ч.2 ст.185 КК України, що виразилась у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винної, те, що вона раніше судима, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває та перебувала до 16.12.2008 року на обліку у лікаря- нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів «Синдром залежності». Знята з обліку у зв`язку з відсутністю даних.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.
Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочину, виходячи зі змісту ст..ст.32,34 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочинів та їх правові наслідки», оскільки обвинувачена засуджена за аналогічні корисливі злочини, що утворює повторність. Тоді як судимості обвинуваченої за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, зазначені в обвинувальному акті, є погашеними.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимою, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинила умисний корисливий злочин, що свідчить, про її стійку антисуспільну установку, в зв`язку з цим суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 не можливе застосування положень ст.ст. 69,75 КК України.

Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням їй покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому покарання ОСОБА_3 слід призначити із урахуванням вимог ч. 4 ст.70 КК України, оскільки вказаний злочин вона вчинила до її засудження вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2019 року, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання до покарання, обраного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати покарання, обране їй за вироком Бабушкінського районного суду мста Дніпропетровська від 23.08.2019 року, і остаточно визначити до відбування покарання у вигляді 1 ( одного) року 3(трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання під час виконання вироку суду, після набрання ним законної сили.
Речовий доказ - відео фрагменти з камер відеоспостереження магазину «АТБ-57» за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги,27, зберігати в матеріалах справи.
Вирок згідно зі статтями 395, 396 КПК України, з особливостями, визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1