14.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/6420/17
Провадження №1-кп/205/382/19
Єд.унік.№205/6420/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

законного представника потерпілого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001680 від 04 липня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Першотравенська Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня-спеціальна, одруженої, раніше не судимої, працюючої продавчинею магазину «Тканини» ФОП « ОСОБА_8 », проживаючої в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_7 , 20 червня 2017 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, знаходилась на дитячому майданчику, який розташований біля буд. АДРЕСА_2 , де між нею та малолітнім потерпілим ОСОБА_6 , винник словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченої ОСОБА_7 виник умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому. Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись у зазначеному місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, підійшла до малолітнього ОСОБА_6 , який сидів на лавочці та нанесла йому один удар долонею правої руки по потиличній частині голови, після чого потерпілий ОСОБА_6 встав з лавки та намагався піти геть. Однак, обвинувачена ОСОБА_7 , продовжуючи вчиняти злочин, своєю лівою рукою схопила потерпілого ОСОБА_6 за його ліву руку та з силою смикнула до себе, після чого, продовжуючи утримувати потерпілого за руку, нанесла йому ще близько двох трьох ударів долонею правої руки по потилиці, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: забою лівого променево-п`ясного суглобу, двох саден нижньої третини лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину не визнала та пояснила, що 20 червня 2017 року, о 17 годині, вона разом зі своєю знайомою - ОСОБА_9 , та їх дітьми знаходилась на дитячому майданчику, який розташований біля буд.8 по вул.Метробудівська, де на лавочці сиділа компанія підлітків, які нецензурно висловлювалися та голосили. Одна з жінок, яка також перебувала на дитячому майданчику, зробила зауваження ОСОБА_6 стосовно його нецензурної лексики, однак на зауваженні він не відреагував, а почав сваритися в грубій формі. Після висловлювання потерпілим на адресу жінки образи, вона підійшла до нього ззаду та зробила зауваження, через що ОСОБА_6 підскочив з лавки та сказав, що покличе свою матір. Через п`ять хвилин до дитячого майданчика прийшла мати потерпілого ОСОБА_5 ,, яка без з`ясування обставин почала усіх присутніх фотографувати на телефон та повідомила, що викличе поліцію. Через 40 хвилин до дитячого майданчика прибули поліцейські, які не опитавши всіх присутніх з приводу конфлікту, разом з потерпілим ОСОБА_6 та його матір`ю поїхали з майданчика. При цьому, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду, що потерпілого ОСОБА_6 не била та не хватала, тому не могла спричинити йому будь-яких тілесних ушкоджень.

Не зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 не визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, її винуватість повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, законний представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 суду пояснила, що 20 червня 2017 року, приблизно о 13 годині, її син - ОСОБА_6 , пішов з товаришами гуляти на дитячий майданчик, який розташований біля буд. АДРЕСА_2 . Коли вона поверталась з роботи о 17 годині 30 хвилин, до неї зателефонував син, який повідомив, що його разом із товаришами проганяють з дитячого майданчика, при цьому ображають нецензурною лайкою. Через п`ять хвилин їй знову зателефонував син та повідомив, що обвинувачена ОСОБА_7 била його по голові. Прибувши на дитячий майданчик, вона виявила у сина на лівій руці сліди нігтів та синці, які йому спричинила, як пояснив її син, обвинувачена ОСОБА_7 . Крім того, син пояснив їй, що обвинувачена, схопивши його за руку, наносила удари долонею по потиличній частині голови. При цьому, ОСОБА_5 пояснила суду, що при спілкуванні з поліцейськими, яких вона виклали з приводу вказаної події, обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала факт нанесення її сину тілесних ушкоджень, виправдовуючись тим, що хлопці надто гомоніли.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 20 червня 2017 року, приблизно о 13 годині, він зі своїми друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пішов гуляти на дитячий майданчик, який розташований біля буд. АДРЕСА_2 . Приблизно о 17 годині 10 хвилин, однак із жінок, яка сиділа на лавочці, почала кричати та виганяти його та його друзів з майданчика мотивуючи тим, що вони проживають не в цьому дворі, при цьому нецензурно висловлювалась, на що він почав заперечувати та повідомив, що зателефонує своїй матері. Після цього, до нього підійшла обвинувачена ОСОБА_7 , яка долонею руки нанесла йому удар по потилиці, а коли він встав з лавки та намагався піти, обвинувачена, схопила його за ліву руку та з силою затисла її, після чого нанесла 3-4 удари долонею по його потилиці. Вподальшому, він подзвонив матері, яка по приїзду викликала поліцію.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні, 20 червня 2017 року, приблизно о 15 годині, вони зустрілися зі своїм другом - потерпілим ОСОБА_6 та пішли гуляти на дитячий майданчик, який розташований у дворі буд. АДРЕСА_2 . Приблизно о 17 годині 10 хвилин обвинувачена ОСОБА_7 , яка сиділа на лавочці, почала кричати на потерпілого, виганяти з майданчика та нецензурно висловлюватися. Потерпілий ОСОБА_6 щось відповів на її грубість, після чого обвинувачена схопила його правою рукою за шию та відпустивши нанесла йому удар долонею по потилиці. Після удару, потерпілий намагався відійти він ОСОБА_7 , однак вона схопила його за руку та нанесла ще кілька ударів долонею по потилиці, після чого відпустила. Потім потерпілий ОСОБА_6 подзвонив матері, яка по приїзду викликала поліцію.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_14 , 20 червня 2017 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, він зі своїм сином гуляв на дитячому майданчику, який розташований у дворі буд. АДРЕСА_2 . В якийсь момент він почув, як однак з жінок на підвищених тонах робить зауваження дітям 10-12 років, які сильно шуміли, на що потерпілий ОСОБА_6 щось відповів. Він повернувся, щоб подивитися що коїться і побачив, як обвинувачена ОСОБА_7 , знаходячись біля лавки, долонею правої руки нанесла удар потерпілому по потиличній частині голови, після чого хлопець хотів покинути майданчик, однак обвинувачена схопила його за руку і нанесла йому ще декілька ударів по потилиці, після чого він заплакав та подзвонив матері.

На думку суду, показання зазначених свідків, потерпілого та його представника, є допустимими та достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та знаходяться у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, а саме:

- із протоколом проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2017 року та фото таблицею до нього, згідно з яким свідок ОСОБА_14 вказав на обставини, за яких обвинувачена ОСОБА_7 нанесла потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с.73-77);

- із протоколом проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2017 року та фото таблицею до нього, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 вказав на кількість та локалізацію ударів, нанесених йому обвинуваченою ОСОБА_7 (а.с.81-85);

- із протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 липня 2017 року та 26 липня 2017 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_15 , а також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали обвинувачену ОСОБА_7 , як особу, яка 20 червня 2017 року спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 44-45, 47-48, 50-51, 63-64);

- із висновком судово-медичної експертизи №2569е від 19 липня 2017 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 виявленні тілесні ушкодження у вигляді: забою лівого променево-п`ясного суглобу, двох саден по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки, та які не є небезпечними для життя (а.с.61-62);

- із висновками додаткових судово-медичних експертиз №2788е та №2787е від 19 серпня 2017 року, згідно з якими виявленні у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: забою лівого променево-п`ясного суглобу, двох саден по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, могли утворитися за обставин, на які вказали свідок ОСОБА_14 та потерпілий ОСОБА_6 під час проведення слідчих експериментів за їх участю (а.с.71-71, 79-80);

- із протоколом огляду відео файлу від 15 вересня 2017 року, які містяться на флеш-носії інформації марки «Transert» 8 GB, з одним відео файлом формату mp4, на якому зафіксований виниклий словесний конфлікт між потерпілим ОСОБА_6 в присутності його матері ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_7 (а.с.115-116).

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо її непричетності до вчиненого кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки її показання не тільки нічим об`єктивно не підтверджені, а й суперечать викладеним вище доказам.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , які є знайомими обвинуваченої ОСОБА_7 та які 20 червня 2017 року також були присутні на дитячому майданчику у дворі буд. АДРЕСА_2 , під час конфлікту, не можуть бути прийняті судом як доказ невинуватості ОСОБА_7 , оскільки як пояснили зазначені свідки, вони періодично залишали дитячий майданчик, тому не бачили всього конфлікту, а постійно стали знаходитись на ньому, коли потерпілий вже викликав по телефону свою матір та вони очікували на поліцію.

Також не можуть бути прийняті судом до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оскільки свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , згідно показань, наданих в судовому засіданні, бачили лише частину конфлікту, після чого зайшли в під`їзд, тому не можуть стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_7 не спричиняла тілесних ушкоджень потерпілому, а показання свідка ОСОБА_19 протирічать показанням допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також потерпілого ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не засуджена, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, займається суспільно-корисною працею.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , у відповідності до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , у відповідності до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітнього.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, є покарання у виді громадських робіт, але не в максимальному розмірі і таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення і досягнення інших цілей покарання. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.49 КК України, звільняються від кримінальної відповідальності особи, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі, до набрання вироком законної сили пройшло два роки. У зв`язку з тим, що на момент ухвалення вироку, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі ст.49 КК України, ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речовий доказ по справі: компакт-диск з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження №0001680.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1