Провадження № 11-кп/4820/576/19
Справа № 673/609/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 лютого 2019 року за № 0000032 та 3 травня 2019 року за № 0000111 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середною освітою, непрацюючого, неодруженого, інвалід ІІІ групи, раніше судимий:

- 08.07.2015 року вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 11.10.2017 на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 03.10.2017 згідно п. «г» ст. 1, ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- 22.12.2018 року вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 та ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання призначених покарань за цим вироком та за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.12.2018 року, остаточно визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1573 грн. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 06.12.2017 року в період часу з 03 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв., обвинувачений умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття дерев`яного вікна, проник до підсобного приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , звідки таємно викрав велосипед марки «Formula Stormy» із номером рами НОМЕР_1 . Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріального збитку ОСОБА_9 , у розмірі 2500 грн., який полягає у вартості викраденого велосипеда.

Також, 27.04.2018 року ОСОБА_7 в період часу із 13 год. по 18 год. умисно, з корисливих мотивів, шляхом віджимання металевою арматурою вхідних дверей до приміщення дачного вагончика, який розташований на 1179 перегоні Південно-Західної залізниці неподалік станції Волоське Деражнянського району Хмельницької області, проник у середину вказаного вагончика, звідки таємно викрав два поліпропіленових брезенти сірого та синього кольорів, розмірами 10 м. на 15 м., кожен вартістю 150 грн., загальною вартістю 300 грн., кемпінговий газовий комплект із балоном об`ємом 5 літрів із надписом «Пикник», вартістю 350 грн., три алюмінієвих казани, об`ємом 5 літрів кожний, вартістю 150 грн. кожен, загальною вартістю 450 грн., саперну лопатку вартістю 200 грн., пару чоловічих кросівок марки «Адідас», 41 розміру, синього кольору, вартістю 400 грн., паяльну лампу, об`ємом 2 л., вартістю 250грн., армійську флягу для води, об`ємом 1 л., вартістю 150 грн., ручну ножівку по металу, вартістю 155 грн., ручну ножівку по дереву, вартістю 170 грн., 5 шампурів, вартістю 35 грн. кожен, загальною вартістю 175 грн. та білий поліпропіленовий мішок, вартістю 8 грн., які належать ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на загальну суму 2608 грн.

Крім того, 20.07.2018 року в період часу з 01 год. 30 хв. по 03 год. ОСОБА_7 умисно, переслідуючи корисливий мотив, шляхом виймання шибки із дерев`яного вікна, проник до приміщення колишнього тракторного парку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_11 , звідки таємно викрав велосипед марки «Україна», вартістю 1430 грн., електричну дриль марки «Росстех», моделі УД-950, вартістю 600 грн., та подовжувач, довжиною 30 м., вартістю 360 грн., які належать ОСОБА_12 . Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 матеріального збитку в загальному розмірі 2390 грн.

Непогоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити покарання в межах санкції статті.

Вважає, що призначене йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі є занадто суворим. Судом не взято до уваги обставини, які пом`якшують призначене йому покарання, зокрема: визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування збитків, а також довічну групу інвалідності.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, захисника адвоката ОСОБА_8 , заперечення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ? 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а саме: призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст. 65 КК України та постанові пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Так, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд правильно врахував обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Обставин, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При цьому, правильно враховано, що вчинений злочин є тяжким.

Разом з тим, судом правильно взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів, знову допустив вчинення тяжкого злочину, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, і небажання ставати на шлях виправлення. Також, враховано і те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, має ІІІ групу інвалідності, непрацюючий, посередньо характеризується за місцем проживання, що пов`язано із наявністю судимостей.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Усі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , були враховані судом першої інстанції під час призначення йому покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 такими, що на увагу не заслуговують.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, як він того просить в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 лютого 2019 року за № 0000032 та 3 травня 2019 року за № 0000111 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4