Справа №523/7324/19
Провадження №1-кс/523/2518/19
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

13 травня 2019 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0001669 від 07.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 07.05.2019 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
11.05.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким 06.05.2019 року приблизно о 19:22 годині неповнолітній ОСОБА_4 , керуючи велосипедом марки «Discovery», напроти будинку №345 по вул.Хаджибеївська дорога в м.Одесі, при виїзді з другорядної дороги на головну, не впевнився у відсутності транспортних засобі та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat 1.9 TDI», державний номер польської реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода та водій велосипеду отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до КУ «ОДКЛ».

Як слідує з клопотання, за фактом виникнення дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0001669 від 07.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а у внесеному клопотанні слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat 1.9 TDI», державний номер польської реєстрації НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , із правом вилучення вказаного автомобілю у власників та користувачів, подальшого зберігання на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів СП №1, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Вільямса 89-а, із забороною відчуження та розпоряджання.

В обґрунтування означеного клопотання слідчий ОСОБА_2 посилається на те, що зазначений автомобіль є (з клопотання - дослівно) «…доказом злочину…», «…речовим доказом…», «…має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні…», та в ході досудового розслідування цього кримінального провадження необхідно провести автотехнічну експертизу технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічну експертизу.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а у випадку, передбаченому п.11 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно зі ст.171 вказаного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З огляду на ст.173 Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Попри те, доданий до означеного клопотання слідчого ОСОБА_2 витяг з ЄРДР №0001669 від 07.05.2019 року, наряду з іншими матеріалами цього клопотання, взагалі не містить відомостей щодо наявності процесуальних повноважень у прокурора ОСОБА_3 , яким погоджено клопотання, що у контексті ст.ст.36, 37, ч.ч.3, 5 ст.214 КПК України, не дозволяє слідчому судді пересвідчитися у наявності процесуальних повноважень вказаного прокурора в наведеному кримінальному провадженні та перешкоджає впевнитися у законності прийнятих ним рішень й проведених процесуальних дій в межах досудового розслідування цього кримінального провадження.

Втім, всупереч приписам ч.2 ст.170, ч.2 ст.171 КПК України, у внесеному клопотанні належним чином не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку, а пропонуючи у клопотанні накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення взагалі не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Разом із тим, внесене до суду клопотання або додані до нього документи в порушення ч.3 ст.132 КПК України взагалі не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання суперечать приписам ст.276 зазначеного Кодексу, оскільки відсутні дані щодо повідомлення певній особі про підозру у вчиненні злочину в даному кримінальному провадженні.
Крім того, матеріали означеного клопотання не містять посилань на відповідні документи, що встановлюють особу ОСОБА_7 , якому належить автомобіль «Volkswagen Passat 1.9 TDI», та їх обов`язкового, в контексті ч.1 ст.29 КПК України, перекладу на державну мову, а також підстав вважати правомірним користування й керування зазначеним автомобілем водієм ОСОБА_5 та доданий до клопотання протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди до того ж суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 цього ж Кодексу, до яких зокрема відноситься недоторканність житла чи іншого володіння особи.
Так, за ст.13, ч.ч.1, 2 ст.233 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Попри те, зміст доданого до матеріалів означеного клопотання протокол огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди від 06.05.2019 року, складений СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 всупереч встановленим ст.ст.233, 237 КПК України вимогам, оскільки містить відомості про проникнення слідчого до іншого володіння відповідної особи транспортний засіб (зокрема, з перевірки стану рульового керування, гальмівної системи), але в цьому протоколі відсутні дані щодо винятковості випадку проведення такого огляду іншого володіння особи, її згоди на проведення такого огляду, що у свою чергу уявляє порушення принципу недоторканності житла чи іншого володіння особи (ст.13 КПК) та перешкоджає накладенню арешту на майно за сукупністю наведених обставин.

Окрім того, необґрунтованими слідчому судді уявляються доводи клопотання слідчого ОСОБА_2 щодо необхідності в проведенні авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічної експертизи, враховуючи ненадання на їх підтвердження до суду відповідного процесуального рішення з цього приводу, з огляду на що та у контексті п.1 ч.3 ст.132, ч.2 ст.170 КПК України, унеможливлює застосування заходів забезпечення кримінального провадження у конкретному випадку з означеною метою.
Наряду із викладеним, згідно наявного на внесеному клопотанні відбутку штампу вхідної кореспонденції Суворовського районного суду м.Одеси (№13447), означене клопотання подано слідчим ОСОБА_2 до суду 11.05.2019 року, тоді як тимчасове вилучення майна, на яке має накладатися арешт, мало місце 06.05.2019 року, що свідчить про недотримання вказаним слідчим встановлених ч.5 ст.171 КПК України строків звернення з цим клопотанням.

Наведені обставини у контексті неодноразово застосованої Європейським Судом з прав людини концепції «плодів отруєного дерева» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 20.04.2015 року у справі «Яременко проти України»), перешкоджають слідчому судді, як особі, уповноваженій законом на здійснення судового контролю у кримінальному провадженні, пересвідчитися у дотриманні органом досудового розслідування перелічених вище положень кримінального процесуального закону, а додані до внесеного клопотання відповідні матеріали в межах його розгляду неможливо визнати такими, що відповідають вимогам належності й допустимості доказів для прийняття відповідного судового рішення.

Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_2 всупереч вимогам п.п.6, 15, 16 розділу ІІ, п.п.2, 3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в органах Національної поліції, затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис, на копіях відсутні дати їх створення, відсутній супровідний лист на матеріали клопотання та реєстраційний номер вихідної кореспонденції), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим і безпідставним, зміст якого не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, а доданими до нього документами не доведені процесуальні повноваження вказаного прокурора у кримінальному провадженні №0001669 від 07.05.2019 року, внаслідок чого та у контексті ст.ст.132, 173 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 9, 13, 26, 29, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 07.05.2019 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0001669 від 07.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1