Номер провадження: 11-кп/813/875/19
Номер справи місцевого суду: 522/4197/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2019 року, -

встановив:

Оскарженою ухвалою районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006897 від 30.07.2014 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що всупереч вимогам ч.1 ст. 293 КПК України обвинуваченому та його захиснику не вручений обвинувальний акт, реєстр матеріалів осудового розслідування та копія цивільного позову у кримінальному провадженні.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а зазначені в ухвалі доводи щодо існування недоліків обвинувального акту не є підставою для повернення обвинувального акту. Прокурор також посилається на те, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування вручалися обвинуваченому та його захиснику, але останні відмовилися від його отримання, що підтверджується процесуальними документами долученими до обвинувального акта.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до змісту обвинувального акта та додатків до нього викладені в ст. 291 КПК України.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акту в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0006897 від 30.07.2014 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону.
Апеляційний суд не погоджується з висновками районного суду про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вимогам кримінального процесуального закону, зокрема з посиланням суду, як на підставу такого повернення, на не отримання обвинуваченим та його захисником копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову. Такі висновки районного суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки діючим кримінальним процесуальним законом передбачене право обвинуваченого та його захисника на отримання копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, та водночас відсутній такий обов`язок.

При цьому, апеляційний суд констатує, що поза увагою районного суду залишився той факт, що до матеріалів кримінального провадження долучені розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від 10 січня 2019 року, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в присутності понятих відмовилися від отримання обвинувального акта та долучених до нього документів (а.с. 10,11).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що право обвинуваченого та його захисника, у разі неотримання обвинувального акта після його складання, повинно було реалізоване районним судом у підготовчому судовому засіданні шляхом вручення цих документів стороні захисту, але в будь-якому випадку неотримання цих документів стороною захисту не могло бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Тобто, за існуючих обставин, під час проведення підготовчого судового засідання, районний суд повинен був з`ясувати, з якої причини обвинувачений та його захисник відмовилися від отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, чим підтверджуються їх твердження про невручення обвинувального акта з урахуванням наявності в матеріалах кримінального провадження відповідних розписок про відмову в отриманні обвинувального акта та долучених до нього документів, та вручити копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому та його захиснику під час підготовчого судового засідання, після чого оголосити в ньому перерву на розумний строк для ознайомлення з обвинувальним актом, а не повертати обвинувальний акт прокурору.

На переконанням апеляційного суду, наведений вище алгоритм дій районного суду під час виконання вимог ст.314 КПК України, слугував би дотриманню загальних засад кримінального провадження, передбачених Главою 2 КПК України, що в свою чергу забезпечило б оперативність та ефективність кримінального провадження, та слугувало виконанню положень ст.ст. 2, 7, 28 КПК України.

Разом з цим, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність, на що посилався прокурор в своїй апеляційній скарзі, апеляційним судом встановлені інші обставини, які унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , але на які районний суд не звернув уваги, та приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, не зазначив в своїй ухвалі.

Положеннями ч.2 ст.291 КПК України визначено виключний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема він жодним чином, до стадії безпосереднього дослідження доказів під час судового розгляду, не повинен розкривати докази, а має бути складений у відповідності до переліку пунктів частини другої статті 291 КПК України.

Однак, як убачається з обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, в ньому фактично містяться посилання на докази, а саме на висновки проведених під час досудового розслідування експертиз з розкриттям їх змісту, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, що суперечить вимогам ч.4 ст.291 КПК України.

Наведене порушення при складенні обвинувального акта свідчать про те, що він не відповідає вимогам закону, що з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст. 9, ст.ст. 21, 22, п.3 ч.2 ст.291, ч.4 ст.291 КПК України, визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог КПК України, яке фактично нівелює принципи безсторонності, об`єктивності та неупередженості суду до початку судового розгляду та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а тому з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК України, ухвала районного суду підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали суду посилань суду на невручення обвинуваченому та його захиснику обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копії цивільного позову, як на підстави повернення обвинувального акту прокурору, та доповненням мотивувальної частини ухвали недоліками обвинувального акту, встановленими апеляційним судом, які викладені вище.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п остановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.03.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0006897 від 30.07.2014 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України повернутий прокурору для усунення недоліків змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали районного суду посилання на підстави повернення обвинувального акту прокурору.

Доповнити мотивувальну частину ухвали районного суду недоліками обвинувального акту, які є підставами для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, встановленими апеляційним судом.

В решті ухвалу районного суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4