УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 , про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:132:0047 та :03:132:0048, які на даний час належать ОСОБА_3 , шляхом заборони її відчуження та використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, за відсутності фіксації судового розгляду за допомогою технічних засобів, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого СВ ВРВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000741 від 04.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у слідчого постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 03 липня 2017 року, до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення від голови Луко - Мелешківської сільської ради Вінницького району, проте, що невідома особа, підробила рішення Луко - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 лютого 2012 року, прийняте на 14 сесії 6 скликання "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Луко - Мелешківської сілської ради в межах населеного пункту", площею 0,20га, яка знаходиться у власності гр. ОСОБА_4 .

Вказана заява була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області 03 липня 2017 року за №4792.

За результатами розгляду фактів викладених у зверненні голови Луко - Мелешківської сільської ради Вінницького району, відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені в ЄРДР під №0000741 від 04 липня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 14.01.2002 року Луко Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області було прийнято рішення «Про надання ОСОБА_5 » земельної ділянки та дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» на території земель запасу сільської ради в розмірі 0,20га.

Вказану вище земельну ділянку ОСОБА_5 обробляла на протязі останніх 15 років, вирощувала па ній різні культури та сплачувала щорічний податок на землю, про що свідчать відповідні платіжні документи.

В 2016 році, ОСОБА_5 , вирішила приватизувати виділену їй земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , так, як на даний час територію м. Вінниця збільшено та ділянку віднесено в її межі, тому ОСОБА_5 звернулась до Вінницької міської ради, із заявою про повторне виділення їй земельної ділянки.

28.04.2017 Вінницька міська рада на 18 сесії 7 скликання прийняла рішення №717, яким надала ОСОБА_5 -дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 1000кв.м, за рахунок земель комунальної власності, що перебувають у користуванні.

На початку червня 2017 року, ОСОБА_5 звернулась до державного підприємства "Вінницький науково-дослідний та Проектний інститут землеустрою", для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 , з яким уклала відповідний договір.

Так, в середині червня 2017 року, ОСОБА_5 дізналась, що її земельну ділянку придбав невідомий чоловік в якого є усі необхідні документи на право власності.

В подальшому встановлено, що невідома особа, підробила рішення Луко - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 лютого 2012 року, прийняте на 14 сесії 6 скликання "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Луко - Мелешківської сілської ради в межах населеного пункту", площею 0,20га, яке стало підставою для виготовлення проекту землеустрою ТОВ «Юридично - земельний союз «Альянс», щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами - 05 10100000:03:132:0047 та :03:132:0048 у власність ОСОБА_4 .

Після оформлення права власності на вказані вище земельні ділянки, яке відбулось 06 червня 2017 року, ОСОБА_4 реалізовує земельні ділянки з кадастровими номерами - :03:132:0047 та :03:132:0048 ОСОБА_3 , відповідно до договорів купівлі -- продажу № 1 143, 1 144 від 15 червня 2017 року, які посвідчує приватний нотаріус ОСОБА_6 .

'Гак, враховуючи викладене та вимоги п. 4 ч. 1 ст. 167 КГІК України, земельні ділянки з кадастровими номерами - :03:132:0047 та :03:132:0048 є предметом злочину, атому з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування, виникла необхідність у накладені арешту на вказані земельні ділянки з кадастровими номерами - :03:132:0047 та :03:132:0048, які на даний час належить ОСОБА_3 , оскільки дані земельні ділянки є предметом кримінального правопорушення. При цьому, слід зазначити, що закон не пов`язує можливість накладення арешту на предмет злочину виключно з наявністю в особи конкретного процесуального статусу.

На підставі вищевказаного слідчий просив суд клопотання задовольнити.

В судове засіданні слідчий не зявився, однак завчасно надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Слідчим суддею з матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що земельні ділянки на які планується накласти арешт належать ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу, при цьому вказана особа не має процесуального статусу підозрюваного по даному кримінальному провадженню.

З огляду на положення ч. 1 ст. 170 КПК України та п. 2 п. 2.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014, арешт майна може бути застосовано лише щодо майна осіб, які є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства (держави) та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (осіб, держави) (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року).

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014, підготовленого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Викладені слідчим в клопотанні доводи та додані до клопотання матеріали, переконують, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР, тобто 04.07.2017 по теперішній час, відсутні обгрунтовані підстави для накладення арешту на майно третіх осіб, які відповідно до наданих слідчим матеріалів, не мають жодного відношення до кримінального провадження. В свою чергу само по собі накладення арешту із забороною у будь який спосіб розпоряджатись та використовувати земельні ділянки призведе до негативних наслідків. Отже, в даному випадку враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеженого права та наслідки можливого застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, слід дійти висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про накладення арешту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 , про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:132:0047 та :03:132:0048, які на даний час належать ОСОБА_3 , шляхом заборони її відчуження та використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя