Справа № 683/1614/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової служби, курсанта 1 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 413, ч. 4 ст. 407 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , проходячи військову строкову службу на посаді курсанта 1 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах дії особливого періоду, порушуючи вимоги ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 5.18.2.7., 5.18.2.3., 5.18.3.3. «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.97 № 300, п. 9, 13 та 15 «Положення про порядок обліку, зберігання, та використання військового майна у Збройних Сил України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року № 1225, п. 1, 2 та 3 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» затвердженого постановою Верховної ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, перебуваючи в відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) 18.02.2018 близько 08 год. 00 хв., нехтуючи встановленими правилами зберігання майна, втратив ввірене йому для службового користування інше військове майно, яке перебувало на відповідному інвентарному обліку речової служби та підлягало поверненню після тимчасового користування ним до військової частини НОМЕР_1 , оскільки, перед вибуттям у звільнення, залишив його в кімнаті розташування дивізіону транспортування № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_2 , без нагляду та відповідного документального оформлення, не повідомивши про це командирів та спів службовців. Таким чином ОСОБА_4 втратив: каремат вартістю 48,68 грн, казанок алюмінієвий вартістю 4 грн; мішок спальний вартістю 475,88 грн; жилет панцерний «Корсар» МЗС 4 з розгрузкою вартістю 4654,84 грн; шолом кевларовий вартістю 1727,57 грн; чохол до шолома вартістю 33,59 грн, два комплекти натільної трикотажної білизни вартістю 306,84 грн; дві пари польових, утеплених штанів нового зразку вартістю 1228,49 грн, всього на загальну суму 8479,89 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , проходячи військову строкову службу на посаді курсанта 1 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах дії особливого періоду, перебуваючи відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1 від 02.01.2018 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) строком на 90 діб з 03.01.2018 по 02.04.2018 для посилення складової охорони арсеналів, баз, складів, центрів, діючи у порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127-130, 199, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, після завершення терміну звільнення з розташування військової частини НОМЕР_2 , 18.02.2018 о 17:00 год. без поважних причин на вечірнє шикування до розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) не прибув та до 08:00 год. 19.03.2019, тобто до моменту з`явлення до розташування військової частини НОМЕР_2 проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно без поважних причин не з`явився до військової частини, а також втратив військове майно, яке йому видавалось.

Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав вину, то суд за згодою учасників процесу визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у втраті ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, доведена, а його дії за ч. 2 ст. 413 КК України кваліфіковані вірно, а також у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу зі звільнення з військової частини, вчинене військовослужбовцем строкової служби в умовах особливого періоду, також доведена, а його дії за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якнуть та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 діяння, відношення його до скоєного, особу обвинуваченого, а саме виключно позитивну характеристику, та те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, що пом`якшує його покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, у виді позбавлення волі. Також, на думку суду, його виправлення можливе без відбування покарання, а тому, у відповідності до ст. 75 КК України, його слід звільнити від його відбування з випробуванням.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 413, ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши йому покарання:

за ч. 2 ст. 413 КК України один рік позбавлення волі,

за ч. 4 ст. 407 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини (а після звільнення з військової служби - до уповноваженого орану з питань пробації), повідомляти командира військової частини (а після звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи, навчання.

На підставі ст. 163 КВК України контроль за виконанням вироку відносно ОСОБА_4 під час проходження військової служби покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а після його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: