Справа № 346/2075/18
Провадження № 1-кп/346/305/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференцзв язку кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000247 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, неодноразово судимого: 26.11.2007 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 03.06. 2008 р. Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; 16.02.2010 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; 10.08.2018 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 11.02.2019 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць, депутатом не являється, на утриманні дітей немає, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.3, 185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим 16.02.2010 р. Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; 10.08.2018 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, 11.02.2019 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць на шлях виправлення не став та під час непогашеної судимості вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

08.03.2018 року близько 12.00 год. обвинувачений Митровцій, перебуваючи в м. Коломия по вул. Шкрумеляка, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, повторно, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, шляхом розбиття віконного скла, проник через кватирку квартири АДРЕСА_2 , власником якої являється потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 1500 грн., які знаходились в шкатулці, розташованої на столі в кімнаті (вітальні), належні потерпілому ОСОБА_5 .. В цей момент злочинні дії обвинуваченого Митровція було виявлено ОСОБА_6 , яка знаходилась в приміщенні вказаної квартири, яка повідомила обвинуваченого ОСОБА_7 про причини перебування в квартирі. Однак обвинувачений ОСОБА_7 із метою доведення свого злочинного умислу до кінця, та із метою викрадення грошових коштів в сумі 1500 грн., усвідомлюючи свій суспільно небезпечний характер протиправних дій, а також, що за його протиправними діями спостерігають, продовжив дії направлені на заволодіння та розпорядження майном, покинув місце вчинення кримінального правопорушення через віконну кватирку із пограбованими грошовими коштами. Після чого пограбованими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 1500 грн.

Крім того, 08.03.2018 року близько 17 год. 30 хв.обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Коломия по проспекту Грушевського, діючи умисно, повторно, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , через незачинені двері проник у квартиру АДРЕСА_4 , яка належить потерпілій ОСОБА_8 , звідки таємно викрав шкіряну жіночу сумочку чорного кольору, вартістю 600 грн., яка знаходилась в коридорі на трюмо біля вхідних дверей вказаної кватири, в якій знаходився жіночий гаманець чорного кольору, вартістю 150 грн. з грошовими коштами в сумі 520 грн. та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7», imei НОМЕР_1 , вартістю 5000 грн., належних потерпілій ОСОБА_9 . Після чого місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим покинув, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6270 грн..

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.3, 185 ч.3 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно будучи неодноразово судимим востаннє 11.02.2019 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць, на час розгляду даної справи відбуває покарання, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин, а саме, 08.03.2018р. близько 12.00 год. перебуваючи в м. Коломия по вул. Шкрумеляка, умисно, повторно, маючи на меті викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, розбив віконне скло, проник через кватирку у квартиру АДРЕСА_2 , звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 1500 грн., які були в шкатулці на столі в кімнаті (вітальні), але в цей момент був виявлений ОСОБА_11 , яка знаходилась в приміщенні вказаної квартири. Однак він з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, та із метою викрадення грошових коштів в сумі 1500 грн., усвідомлюючи свій суспільно небезпечний характер протиправних дій, а також, що за його протиправними діями спостерігають, продовжив дії направлені на заволодіння та розпорядження майном, після чого з пограбованим майном втік через віконну кватирку. Пограбовані грошові кошти витратив на власні потреби.

Крім того, 08.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. перебуваючи в АДРЕСА_3 , умисно,повторно з метою крадіжки, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_5 , звідки із коридору даної квартири таємно викрав шкіряну жіночу сумочку чорного кольору, яка знаходилась на трюмо біля вхідних дверей, в якій знаходився жіночий гаманець чорного кольору з грошима у сумі 520 грн. та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7». Після чого місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном покинув, сумочку викинув у під їзді, а викраденими грошима та мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 в судове засідання не з явились, подали заяви про розгляд даної справи у їх відсутності, при обранні міри покарання покладаються на погляд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, аналізуючи та оцінюючи здобуті у провадженні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і його дії слід кваліфікувати за ст. 186 ч.3 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням у житло, вчиненому повторно та за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчиненому повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1,2 постанови Пленуму ВСУ №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому Митровцію суд відповідно до ст.ст.65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині, що потерпілі на суворому покаранні не настоюють.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням вищенаведеного беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого Митровцій не можливе без його ізоляції від суспільства, тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі за вищезгадані вчинені кримінальні правопорушення. Саме таке покарання обвинуваченому, на думку суду, внесе корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості обвинуваченого вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому судом враховується, що ОСОБА_7 вчинив дані кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України - 08.03.2018р., тобто до постановлення відносно нього вироку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 11.02.2019р., за яким він засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначене покарання не відбув, тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів слід зарахувати відбуте частково покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2019р. та визначити Митровцій остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 11.02.2019 р. засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2018 року визначено остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, і згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду у строк призначеного покарання йому зараховано термін попереднього ув язнення з 21.04.2018р. по 11.02.2019р. включно на підставі ст. 72 КК України із розрахунку один попереднього ув язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його затримання - з 21 квітня 2018 року.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , не обирався.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 349, 370, 374, 376 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання :

- за ч.3 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, до покарання за даним вироком зарахувати відбуте частково покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2019р. та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 21 квітня 2018 року.

Речові докази: шкіряну жіночу сумочку чорного кольору та шкіряний жіночий гаманець чорного кольору повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_9 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд, обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1