ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/313/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/110/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.345 КК України
О К Р Е М А Д У М К А С У Д Д І
15 травня 2019 р. м. Тернопіль
зважаючи на наявність ухвали Тернопільського апеляційного суду від 15 травня 2019 року, якою апеляційні скарги прокурора Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 залишино без задоволення, а вирок Кременецького районного суду від 15 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 - без змін, прийнятою більшістю голосів суддів, що входять до складу колегії суддів, користуючись правом на окрему думку, наданим ст. 375 КПК України, вважаю за необхідне висловити наступне.
Вироком Кременецького районного суду від 15 лютого 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 345 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців обмеження волі. Судом постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 407 грн. 28 коп. за відшкодування майнової шкоди та 20000 грн. за відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання речових доказів.

Вважаю, що вказаний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог цього кодексу, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вказаним вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Вважаю слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону при здійсненні ОСОБА_4 , як депутату місцевої ради, повідомлення про підозру.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється лише Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Перелік вказаних службових осіб є виключним.

За змістом ст. 276 КПК України процедура здійснення повідомлення про підозру включає в себе складання письмового повідомлення про підозру та відповідно його вручення підозрюваному уповноваженою особою.

У випадку, коли у вчиненні злочину підозрюється особа, щодо якої згідно з приписами ст.480 КПК України передбачено здійснення особливого порядку кримінального провадження, письмове повідомлення про підозру такій особі здійснюється посадовими особами органів прокуратури, визначеними у пунктах 1-4 ч.1 ст.481 КПК України, і здійснення такої дії не може бути передоручене.

Перелік процесуальних повноважень прокурора визначено у статті 36 КПК України, яка пов`язує право на повідомлення про підозру особі лише з процесуальним керівництвом.

Так, відповідно до п.11 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.

Згідно з ч.1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 ст. 37 КПК України визначено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Таким чином, процесуальну дію у вигляді повідомлення про підозру депутату місцевої ради може здійснювати лише Генеральний прокурор, його заступник, керівник регіональної прокуратури, які є процесуальними керівниками в конкретному кримінальному провадженні від самого його початку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 08.12.2016 року постановою заступника керівника Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_6 призначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

09 лютого 2017 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст. 345 КК України склав прокурор Тернопільської області В.Перч, яке, як вказує ОСОБА_4 , отримав поштовою кореспонденцією.

Таким чином, повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України ОСОБА_4 , який є депутатом Кременецької міської ради, здійснено прокурором Тернопільської області ОСОБА_11 , який не входить в групу прокурорів в даному кримінальному провадженні, чим істотно порушено вимоги процесуального закону в частині процедури притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Разом з тим, в порушення цих вимог, обвинувальний акт та копія реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 вручені слідчим, а не процесуальним прокурором.

Ухвалюючи вирок 15 лютого 2019 року про визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, суд першої інстанції дані обставини залишив поза увагою, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, які відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України є такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Суддя - підпис