УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2019 Справа №607/18120/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, в кримінальному провадженні №0000124, -

встановив:
Старший слідчий в ОВС криміналіст СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням від 30 липня 2019 року про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке погоджено прокурором відділу прокуратури Тернопільської області Єдинак І.

У клопотанні вказано: «Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124 від 04 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ухвалою суду від 03 червня 2019 року в застосуванні примусових заходів медичного характеру відмовлено, кримінальне провадження за фактом нанесення ОСОБА_4 17 травня 2018 року близько 21 години 30 хв, який знаходився у власному будинку, що в с. Мильно Зборівського району Тернопільської області, ОСОБА_7 численних ударів руками по різних частинах тіла, внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 годині 35 хвилин, закрито у зв`язку з тим, що неосудність ОСОБА_4 не встановлена. Відомості про дану події внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 04 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України. За вказаним фактом слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області вже проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 18 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. 17 травня 2018 року, близько 21 години 30 хв., у ОСОБА_4 , який знаходився у власному будинку, що в с. Мильно Зборівського району Тернопільської області, на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, свідомо передбачаючи наслідки таких його дій, та бажаючи їх настання ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, близько 21 год. 30 хв., 17 травня 2018 року, знаходячись у власному будинку, що в с.Мильно Зборівського району Тернопільської області, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи цілеспрямовано та рішуче, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 численні удари руками по різних частинах тіла внаслідок чого заподіяв останньому, відповідно до висновку експерта №391 від 18 червня 2018 року, наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму з переважним травмуванням довгастого мозку та судин басейну середньої мозкової артерії (крововиливи в речовину довгастого мозку, муфтоподібний згорток крові навколо довгастого мозку, масивний крововилив під м`яку мозкову оболонку базальної поверхні півкуль головного мозку та в його шлуночкову систему); із зовнішніх слідів травматичних впливів - синці та садна на обличчі, крововиливи та розтріскування слизової оболонки губ, два синці в ділянці підборіддя; закриту тупу травму шиї - смугасті ділянки внутрішньо-шкірних крововиливів на передній поверхні шиї із переломами хрящів гортані та під`язикової кістки в їх проекції; закриту тупу травму грудей - двобічні переломи ребер по передніх анатомічних лініях тіла та неповний "розривний" перелом грудного відділу хребта, із численними дрібними синцями на передній поверхні грудей та просторими смугастими саднами на задній поверхні грудей; синець передньо-внутрішньої поверхні лівого плеча, два садна задньої поверхні лівого ліктя, синець задньої поверхні правого ліктя. Види ушкоджень (синці, садна, переломи, тріщини, крововиливи), їх численність, локалізація на різних анатомічних ділянках та поверхнях тіла, локальність та розміри, вказують на неодноразову дію тупих предметів, з обмеженою поверхнею, що загалом властиво для побиття та, в сукупності, не характерно для падіння на площині з висоти власного росту. Разом з тим синці та садна задньої поверхні обох ліктів не виключають можливості їх утворення внаслідок падіння потерпілого на площині навзнаки, в один із моментів побиття. Травма голови та травма шиї були небезпечними для життя в момент заподіяння і, за цією ознакою, у живих осіб, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Травма грудей, у вигляді переломів ребер та неповного перелому хребта (без ушкодження задньої поздовжньої зв`язки та проникнення в спинномозковий канал), не були небезпечними для життя в момент заподіяння і, за ознакою тривалого розладу здоров`я, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Інші тілесні ушкодження (синці, садна, внутрішньо-шкірні крововиливи, тріщини слизової оболонки), у живих осіб кваліфікуються як легкі. Таким чином, між отриманою потерпілим травмою голови та настанням його смерті існує прямий причиново-наслідковий зв`язок.

Смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозкової травми травмування довгастого мозку та судин басейну середньої мозкової артерії, що призвело до забою речовини довгастого мозку та масивних крововиливів під м`яку мозкову оболонку і в шлуночкову систему головного мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , перебуваючи в Зборівській ЦРЛ, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 годині 35 хвилин. 24 липня 2018 року клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні направлено до Зборівського районного суду. 03 червня 2019 року суддя Зборівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_8 виніс ухвалу згідно якої відмовив в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , а кримінальне провадження №0000311 від 18 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України закрив у зв`язку з не встановленням факту неосудності ОСОБА_4 . Однак, досудове розслідування кримінального провадження №0000311 від 18 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України проведено в повному обсязі та зібрано докази причетності ОСОБА_4 до вчинення даного кримінального правопорушення. 12 липня 2019 року на виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_9 здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: матеріалів кримінального провадження №0000311 від 18 травня 2018 року, які знаходяться у судовій справі №599/1287/18.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання; протоколом огляду місця події; протоколом проведеного слідчого експерименту з підозрюваним; висновком судово-медичної експерта №373 від 11.07.2018; висновком судово-медичної експерта №391 від 18.06.2018; висновком судово-медичної експерта №365 від 10.07.2018; висновком судово-медичної експерта №141 від 25.06.2018; висновком судово-медичної експерта №142 від 25.06.2018; висновком судово-медичної експерта №143 від 26.06.2018; висновком судово-медичної експерта №144 від 27.06.2018; висновком судово-медичної експерта №146 від 27.06.2018; висновком судово-медичної експерта №150 від 09.07.2018; відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Крім того він ніде не працює, не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в суспільств. Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідками даного кримінального правопорушення та потерпілою, так як вони проживають в одному населеному пункті, у зв`язку із чим, підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Окрім того, відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, що узгоджується із санкцією статті за якою обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 . Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №258 від 08.05.2019 встановлено, що ОСОБА_4 на час інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння виявляв психічні розлади внаслідок ушкодження головного мозку люетичного походження у вигляді гіпоманіакального синдрому з помірними когнітивними порушеннями, внаслідок чого не в повній мірі міг усвідомлювати свої дії та не повною мірою керувати ними. ОСОБА_4 в теперішній час за своїм психічним станом не представляє суспільної небезпеки для оточуючих. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні. На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою».

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на вказані мотиви.

Захисник ОСОБА_5 заперечила клопотання, як безпідставне, оскільки немає ризиків. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. У нього немає міцних соціальних зв`язків. Усвідомлюючи тяжкість злочину, вид і строк покарання передбачені законом, з метою уникнення відповідальності він може вплинути на свідків щоб нівелювати їх показання, як докази винуватості, або переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Проте, з метою не допустити сумнівів у неупередженості слідчого судді, в порядку ст.198 КПК України, доцільно зазначити, що вказані в ухвалі за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню та вчиненню нових злочинів. Оскільки, наведені прокурором ризики об`єктивно існують, тому до підозрюваного необхідно застосовувати адекватний їм запобіжний захід.

Наявність декількох ризиків у сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому що жоден з них не зможе їм запобігти і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків. За таких обставин до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи стадію проведення досудового розслідування. У даному кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства та злочину, який спричинив смерть людини, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, недоцільно визначати заставу.

Керуючись статтями 29 Конституції України, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовільнити, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці до 29 вересня 2019 року, який обчислювати з моменту взяття під варту 31 липня 2019 року.

Дія ухвали закінчується 29 вересня 2019 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити ОСОБА_4 і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1