БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1366/19
Провадження № 1-кс/497/393/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2019 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання старшого слідчого про арешт вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:
06 вересня 2019 року слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво, про арешт вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000297 від 05.09.2019 року за ознаками кримінального злочину, передбачених ч.1 ст. 309 КК України.

З поданого клопотання вбачається, що за результатами проведеного обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

-ідентичні, металеві предмети, зовні схожі на патрони до малокаліберної зброї, калібром 5,6, у кількості 50 штук та коробка до них;

-паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичний засіб «канабіс».

Речовина виявлена в ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 викликала підозру як така, що належать до наркотичного засобу «марихуана», вільний обіг якого, згідно Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, заборонений на території України.

Згідно до пояснень присутньої під час обшуку, мешканки домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_6 , виявлена речовина являється наркотичним засобом, який на її думку належить її сину ОСОБА_6 .

Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за 0000297 від 05.09.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання та зазначила, що в клопотанні викладені всі обставини та підстави, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на вилучене майно, наполягала на задоволенні клопотання. Стверджувала, що обсяг загальновідомих ознак ідентифікації рослин роду конопля (схожість, колір, специфічний запах, тощо), дають достатні підстави вважати, що вилучена речовина рослинного походження, зовні схожа на наркотичний засіб «канабіс» є предметом кримінального злочину та мають значення предмету злочину та речового доказу.

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судовим розглядом встановлено:

У провадженні слідчого відділення Болградського відділення поліції перебувають матеріали досудового розслідування № 0000111, відомості щодо якого 20 квітня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України.

З метою відшукання та вилучення зазначеного майна, 04 вересня 2019 року органом досудового розслідування ініційовано та проведено на підставі ухвали слідчого судді обшук за місцем проживання ОСОБА_6 .

За результатами обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

-ідентичні, металеві предмети, зовні схожі на патрони до малокаліберної зброї, калібром 5,6, у кількості 50 штук та коробка до них;

-паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичний засіб «канабіс».

На підставі наведеного згорток з рослинною речовиною, виявлений у підвальному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , та як встановлено попереднім слідством належний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучено та упаковано до поліетиленового пакету, чорного кольору, опечатаного паперову биркою з пояснювальним текстом. Та згідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 КПК України прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування сформованих в наслідок проведення зазначеного обшуку з кримінального провадження № 0000111 до окремого кримінального провадження № 0000297.

Згідно положень КПК України під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст.131 ч.2 п.7 КПК України.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Підстави тимчасового вилучення майна визначені положеннями ст.167 КПК України, а саме:

1. Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 170 КПК України визначено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину ...

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

Арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тож системний аналіз положень ст.ст.167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Речовими доказами згідно із ст. 78 Кримінально-процесуального кодексу України є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Частиною 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п.4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (нова редакція), затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Верховного суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року N 51/401/649/471/23/125 до вилучених з обігу належать:

- предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України;

- предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством;

- документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

Аналіз наведених вище вимог закону вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 КПК України).

Як вбачається з клопотання слідчого про арешт майна, останній посилається на необхідність цього не тільки для забезпечення доказової бази в провадженні, забезпечення збереження вилучених речових доказів, а також в зв`язку з необхідністю проведення судових експертних досліджень.

Згідно ст.171 ч.5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя приймає до уваги встановлені обставини та враховує правову кваліфікацію кримінальних злочинів, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, та приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, доводів слідчого вилучене майно є предметами, що вилучені законом з обігу, а також з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, слідчим і прокурором доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального злочину, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 236 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно, у ході обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яке має статус речового доказу по кримінальному провадженню № 0000297, а саме на:

- паперовий згорток з речовиною рослинного походження зовні схожою на наркотичний засіб «Канабіс», що запаковано у поліетиленовий пакет чорного кольору.

Зазначене майно здати на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, проспект Соборний, № 97.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1