КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4623/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,

Ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22.07.2019 року частково задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 17 вересня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого трактористом в ДП «Ржищівське лісове господарство», перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22.07.2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги, прокурор зазначає про необґрунтованість оскаржуваної ухвали, та невідповідність останньої фактичним обставинам справи. Слідчим суддею не взято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_9 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його вини, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя безпідставно вказав про відсутність доказів на підтвердження існування ризиків.
Зокрема, про вплив на свідків може свідчити той факт, що підозрюваний перебуває із деякими із них в дружніх відносинах. Крім того, щодо можливості переховування від органів досудового розслідування, як зазначає прокурор, свідчить те, що ОСОБА_9 залишив своє місце проживання та декілька днів переховувався у лісі. Застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є занадто м`яким та не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не були дотримані.
Органом досудового розслідування зазначено, що 06.06.2019 року, близько 15 години ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходився в с. Мирча по вул. Центральна, 68 Бородянського району Київської області, побачив, що по автодорозі, розташованій недалеко від вказаного домоволодіння із с. Тальське в напрямку с. Мирча рухається його автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 , 06.06.2019 року, близько 15 години підбіг до автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по проїжджій частині вулиці Центральна в с. Мирча Бородянського району Київської області за кермом якого знаходився ОСОБА_13 та, після того як ОСОБА_11 через опущене скло водійських дверцят наніс ОСОБА_13 один удар рукою в голову, підійшов до ОСОБА_12 , та витягнувши його із-за керма вказаного автомобіля підвів до капоту та умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, цілеспрямовано та умисно, тримаючи ОСОБА_12 лівою рукою за шию кілька раз ударив його головою об капот автомобіля, а коли потерпілий упав на землю, підійшов до нього та, піднявши за одяг, наніс ще один удар правою рукою в ліву частину обличчя.
Після цього помістив ОСОБА_13 до свого автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 та повіз в бік лісосмуги с. Мирча Бородянського району Київської області, що неподалік вулиці Центральна. В подальшому він, 06.06.2019 року, близько 15 години, продовжуючи свої злочинні дії, у лісосмузі с. Мирча Бородянського району Київської області, неподалік вулиці Центральна, діючи умисно, керуючись почуттями незадоволеності та злості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, спільно з ОСОБА_11 цілеспрямовано та умисно наніс ОСОБА_13 кілька ударів в область голови, чим своїми умисними протиправними діями в сукупності спричинив потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, внутрішньочерепної травми, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя на час заподіяння, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 помер в реанімаційному відділенні Бородянської ЦРЛ.
18.07.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
18.07.2019 року заступник начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 звернувся до Бородянського районного суду Київської області з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22.07.2019 року частково задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 17.09.2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.
З урахуванням зазначеного, посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, заслуговують на увагу.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема, ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вказаний ризик вже реалізовано та підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування, залишивши своє місце проживання, а також може незаконно впливати на потерпілу та свідків даного кримінального правопорушення.
Колегія суддів враховує і те, що відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається із повідомлення про підозру, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року, якою частково задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 17 вересня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали визначити до 17 вересня 2019 року включно.
Взяти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , а її виконання покласти на заступника начальника слідчого відділення Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 .
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3