Справа № 461/6841/19
Провадження № 1-кп/461/580/19
УХВАЛА

12.11.2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0003177 від 21.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
12.11.2019 р. в судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений та захисник заперечували проти клопотання.
Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, позицію обвинуваченого та захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри перевірена слідчим суддею під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суду в судовому засіданні ще не надані докази стороною обвинувачення і тому суд не може надати їм правову оцінку. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького кримінального правопорушення з застосуваням ножа за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.

При цьому суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України є не судимим, тобто раніше він вже притягувався до кримінальної відповідальності. Він не має законних джерел заробітку, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Сукупність вищеперелічених відомостей про обвинуваченого є вагомою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду та не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченому статтею 177 КПК України ризику переховування обвинуваченого від суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 10.01.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1