Справа № 520/2437/18
Провадження № 1-кп/520/435/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2019 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі кримінальне провадження №0000032 від 05.01.2018 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, одруженого, з середньо технічною освітою, працюючого топ менеджером в ТОВ» Еколія +» м.Одеси, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000032 від 05.01.2018 року,затвердженого та складеного прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:
04.01.2018 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи у стані сп`яніння, знаходячись на другому поверсі біля квартири АДРЕСА_2 , постукав у вхідні двері вказаної квартири, з якої вийшов потерпілий ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_6 почав тягнути останнього з квартири на сходинко вий майданчик та в результаті неприязних відносин умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою рукою в обличчя в область лівого ока та в подальшому в область черевної порожнини.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 скориставшись фізичною перевагою перед потерпілим, витяг ОСОБА_5 на вулицю, де в декількох метрах від парадної наніс ще один удар потерпілому рукою стиснутою в кулак в область правого ока, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця нижньої повіки лівого ока та синця в проекції правої виличної дуги. Вище вказані ушкодження, як окремо так і разом, мають небезпечні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив суду, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_3 .

4 січня 2018 року приблизно після о 21години він знаходячись в тверезому стані на автомобілі приїхав додому, матір його дружини ОСОБА_7 була стривожена і поскаржилась йому, на потерпілого ОСОБА_5 як на голову правління житлового будинку, де вони проживають. Розповіла, що ОСОБА_5 обманним шляхом, під видом їм допомогти забрав у неї копію ордера на квартиру та інші документи, посилаючись на те, що він хоче допомогти їм приватизувати їх квартиру. При цьому ОСОБА_5 сказав, що їх сім`я повинна сплачувати комунальні витрати значно в меншій сумі грошей так як площа квартири документальна є меншою. І тривалий час, з цього приводу, її обманює, на протязі одного року тривожив і тероризував маму його дружини. ОСОБА_5 втрутився в їх сімейні питання з невідомих для них причин.

У зв`язку з цим він бажаючи вияснити ці питання відразу пішов до квартири ОСОБА_5 ,з яким добре знайомий на протязі 16 років, який проживає разом з ними в одному житловому будинку на другому поверсі в квартирі АДРЕСА_4 . Постукавши у вхідні двері квартири відразу двері відкрив особисто ОСОБА_5 , якого він попросив вийти у двір будинку для розмови, на що ОСОБА_5 погодився вийти, тому він навіть не розмовляючи відразу пішов по сходах вниз до виходу з під`їзду, при цьому зовсім ніяку фізичну силу до потерпілого не застосовував та не виясняв ніякі відносини. Будинок в якому вони живуть є дуже старою спорудою, під`їзди дуже вузькі, в районі розташування квартири потерпілого дуже мало місця.

Через декілька хвилин, на вулицю, один, самостійно, в халаті вийшов ОСОБА_5 де вони разом відійшли декілька метрів від парадної будинку, зупинилися на освітленому місці, і спокійно почали спілкуватися між собою. До них через деякий час вийшов з квартири син ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , який зупинився біля них і став збоку від них, на близькій відстані. Спочатку вони між собою спілкувалися дуже спокійно не підвищуючи голоси. ОСОБА_5 не міг йому пояснити для чого від обманним шляхом забрав в його сім`ї документи на квартиру, тому виникла сварка.

Коли він зрозумів, що нормального діалогу між ними не буде і вже хотів йти тоді потерпілий ОСОБА_5 вийняв з кишені свого халату газовий револьвер і двічі умисно направляючи револьвер йому в обличчя з близької відстані вистрілив в нього, після чого швидко пішов додому. Від першого пострілу він не постраждав, а другим пострілом ОСОБА_5 попав в голову, чим спричинив йому тілесне ушкодження з розладом його здоров`я. Під час всього конфлікту він потерпілому тілесних пошкоджень не спричиняв.

При його спілкуванні з ОСОБА_5 присутні були також інші люди, такі як ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з дитиною та ОСОБА_8 , який є сином ОСОБА_5 , які чули та бачили обставини його спілкування з ОСОБА_5 та обставини здійснення вистрілів в нього. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , після здійснення потерпілим вистрілів з револьвера в нього, запропонували йому викликати поліцію. Тому він викликав поліцію з мобільного телефону ОСОБА_10 ..

Через деякий час приїхав наряд працівників Національної гвардії в своїй службовій амуніції яких побачив ОСОБА_5 з якими він поїхав до Київського ВП в м.Одесі ГУ НП, де написав заяву, в якій вказав, що ОСОБА_5 умисно стріляв в нього з револьвера з близької відстані,чим умисно спричинив йому тілесні ушкодження.

ОСОБА_5 зрозумів, що він визвав поліцію тому також зателефонував до поліції, при цьому вказав, що у нього стався конфлікт з невідомою особою, яка в результаті раптово виниклих неприязних відносин нанесла йому тілесні ушкодження, зовсім не заявляючи працівникам поліції, що саме він ОСОБА_12 щодо нього скоїв які небудь протиправні дії.

А, з`явившись до Київського ВП в м.Одесі ОСОБА_5 письмово, разом з співробітником поліції, склали протокол прийняття заяви від ОСОБА_5 , де вказали неправдиві відомості про вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 вказав, що він - ОСОБА_6 декілька раз вдарив його кулаком по голові знаходячись біля дверей його квартири.

На підставі його заяви внесеної до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 05.01.2018 року було заведено кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 яке з невідомих йому причини не розслідується досудовим слідством.

Він вважає, що ОСОБА_5 фізично сильніший від нього, так як ОСОБА_5 вище від нього ростом і набагато тяжчий за нього, тому фізично він не міг спричинити які небудь протиправні дії проти ОСОБА_5 .

Він вважає, що ОСОБА_5 дав суду неправдиві покази з приводу пред`явленого обвинувачення. Просить суд його виправдати.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.
Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, керуючись засадами справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження, безспірних доказів вини обвинуваченого в завданні потерпілому ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження обвинуваченим, не встановлено, а тому його необхідно виправдати, через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України виходячи з наступного.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення та сторони захисту в судовому засіданні допитані :

Потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив, що він є головою СМД по місцю проживання в м.Одесі. 04 січня 2018 року біля 22 годин він почув стук у вхідні двері своєї квартири, які сам відкрив і побачив обвинуваченого, який був нетверезий, який запропонував йому вийти на вулицю поговорити. Він застосовуючи силу закрив вхідні двері в квартиру, пішов надів халат, взяв з собою газовий пістолет і хотів вийти з квартири. Тут повторно почув стук в двері, він знову відкрив двері і побачив обвинуваченого, який звернувся до нього з питанням, чому він копає на обвинуваченого. Пізніше обвинувачений став хапати його руками за халат, потім вдарив його кулаком в око, він тримав в кармані халату пістолет. Обвинувачений застосовуючи до нього фізичну силу потягнув його в низ з другого поверху на перший по сходах на вулицю. На вулиці знаходилися люди,запропонував відійти від камер спостереження в сторону.

Обвинувачений на вулиці силою тягнув його в темряву, але він не погодився і сказав обвинуваченому, що не піде в темряву, обвинувачений з карману свого одягу щось витягнув і вдарив його, від чого в нього появився маленький синяк, тому він застосував до обвинуваченого пістолет, зробивши з пістолета постріл вверх. Після пострілу обвинувачений знову кинувся на нього, тому він зробив постріл прямо в обвинуваченого зупинивши дії обвинуваченого, після чого він пішов в свою квартиру. Обвинувачений звернувся в поліцію скаржився, що він застосував до обвинуваченого пістолет, який не зареєстрований. Він не хотів ніяких вияснень відносин шляхом звернення в поліцію, якщо би обвинувачений попросив в нього пробачення за його дії, але за ініціативою обвинуваченого почалися розбиратися зі склавши ми обставинами.

В той день, в квартирі, по місцю проживання, були його дружина та син ОСОБА_14 . Син бачив, що відбувалося, дружина також бачила, що обвинувачений вдарив його та тягнув вниз з другого поверху. Коли ОСОБА_15 тягнув його на вулицю, син і дружина були в квартирі, дружина зовсім не виходила, на вулиці були люди. Обвинувачений ОСОБА_15 сам один спричинив йому тілесні ушкодження. Обвинувачений два рази вдарив в око та в живіт, потім взяв його своєю рукою за рукав халата і силою тягнув його з другого поверху, тому вони разом зійшли вниз та разом вийшли на вулицю.

Він свій пістолет застосував до обвинуваченого на вулиці, все відбувалося десь дві хвилини, коли обвинувачений на вулиці наніс йому рукою другий удар, то тоді він ухилився і витягнув пістолет, обвинувачений був п`яний. Після другого пострілу в обвинуваченого він пішов до дому, вслід йому обвинувачений погрожував словами за застосування пістолету. Він прийшов додому в синяках, син на автомобілі завіз його до Єврейскої лікарні, там йому надали медичну допомогу і дали направлення в лікарню.

Він підтверджує обвинувачення, що там написано, в обвинувальному акті написано все вірно, досудове слідство все правильно встановило.

ОСОБА_16 який пояснив, що 4 січня 2018 року він був вдома, дивився телевізор, тому не чув коли відкрили вхідні двері в квартиру та не чув стук у вхідні двері. Почув коли батько потерпілий сказав йому одягайся, ОСОБА_17 нетверезий прийшов. Він одягнувся та вийшов в гостину, і бачив як ОСОБА_15 витягував з квартири його батька, якого вхопив за рукав халата. Також бачив коли батько відкрив двері тоді ОСОБА_15 вдарив його в око та в живіт, потім всі пішли на вулицю, де продовжили розмовляти і де батько зробив постріли з пістолета в РогулінаО.В. Все це було в присутності інших людей.

ОСОБА_18 ОСОБА_19 яка пояснила, що обвинувачений голосно кричав в двері їх квартири , в квартирі були чоловік, вона та син, чоловік відкрив двері. Обвинувачений був не тверезий, якщо би був тверезий він би не прийшов. Вона обвинуваченого не бачила, але чула його голос, він був близько від неї, вона його добре знає. Він говорив чоловікові пішли на вулицю розберемося. Вона стояла близько дверей і все чула. Обвинувачений запросив вийти чоловіка, чоловік пішов, тому вона не бачила як наносилися удари, вона вважає, що ніхто з них цього не бачив. Потім чоловік повернувся, у нього під оком був синяк, вона сказала не викликати поліцію, але обвинувачений перший викликав поліцію, і їм прийшлося також повідомити про все поліцію. Чоловік прийшов з синяком і розповів, що обвинувачений вдарив його. Своїми очами вона бачила синяк під оком чоловіка, чоловік їй сказав, що його побив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_20 , яка пояснила, що два роки тому в їх житловому будинку створили СМД, не було керівника і люди обрали ОСОБА_21 , який став керувати. Їй невідомо що відбулося між обвинуваченим та потерпілим, але вона бачила ОСОБА_5 з синяком, ввечері вона чула стрілянину у дворі два рази, ОСОБА_5 сказав, що це його побив ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що це було десь біля 22 годин вона булла вдома, вона чула тільки розмову в парадній. З потерпілим знайома, стосунки нормальні, з обвинуваченим також. Вона проживає в тому же будинку, що і потерпілий та обвинувачений. Потерпілий проживає з нею у одному під`їзді, вона на першому поверсі потерпілий на другому. Вона була в коридорі і було чути тільки розмову між ними. Вона не бачила нічого, тільки чула розмови, на вулиці крики, потім почула два постріли.

З потерпілим вона зустрілась через дві доби, він був в окулярах, прийшов щось підписувати, побачила у потерпілого під окулярами під очами синяк, він їй розповів, що у нього з обвинуваченим відбувся конфлікт, що на нього напав обвинувачений та побив його.

Свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що 4 січня 2018 року ввечері, він в своєму гаражі ремонтував разом зі своїм товаришем свій автомобіль. Він бачив як ОСОБА_6 один заходив в парадну будинку, а через пару хвилин, сам один, вийшов з парадної будинку на вулицю, ще через декілька хвилин з тієї ж парадної житлового будинку сам один також вийшов потерпілий ОСОБА_5 , потім через деякий час, з тієї ж парадної будинку, вийшов ОСОБА_14 , син потерпілого. Коли потерпілий підійшов до ОСОБА_6 , то вони знаходячись на освітленому місці недалеко від парадної будинку спілкувалися між собою спокійно розмовляючи, потім почали голосно розмовляти. З ним разом стояв син потерпілого ОСОБА_14 , якого він спитав, що сталося. ОСОБА_14 йому відповів, що вже спав, його батько розбудив і сказав пішли. На запитання обвинуваченого ОСОБА_5 сказав, що не віддасть ніяких документів. Після чого ОСОБА_6 став уходити і повернувся до ОСОБА_5 , при цьому він бачив як ОСОБА_5 з правого кармана халату витягнув пістолет правою рукою і з близької відстані два рази ОСОБА_5 вистрілив в обвинуваченого з відстані десь 50 см. від голови ОСОБА_6 , вистрілом попав обвинуваченому в обличчя в область скроні. Після чого ОСОБА_5 втік в квартиру. Все це відбувалося десь в 21 годин 40 чи 50 хвилин.

При ньому ніхто нікого не бив, обвинувачений на вулиці не вдарив потерпілого, ОСОБА_6 при спілкуванні з потерпілим руки тримав в кармані куртки, в яку він був одітий. Рижих був в халаті. Бійки не було. Рижих потім швидко пішов в парадну. Постріл також бачила ОСОБА_24 , яка в цей час з дитиною зайшла в двір. Рогулін схопився за око, ОСОБА_24 сказала, що треба викликати швидку та поліцію. ОСОБА_5 вистрілом з пістолета попав обвинуваченому в область ока. Потім приїхали працівники національної гвардії, запропонували ОСОБА_6 поїхати в поліцію де написати заяву про злочин. Як тільки ОСОБА_25 поїхав в поліцю з підьїзду вийшов ОСОБА_5 разом зі своїм сином і на тому місці, де була стрільба, на землі, в гравію, вони щось шукали, можливо гільзи від патронів. Він особисто бачив ОСОБА_5 та не бачив на ньому тілесних ушкоджень.

Щодо ОСОБА_6 він може пояснити, ОСОБА_26 в цей вечір керував автомобілем, він його особисто бачив і підтверджує, що той був тверезий, без запаху алкоголю.

Свідок ОСОБА_11 , яка пояснила, що проживає з обвинуваченим та потерпілим в одному житловому будинку в м.Одесі. 4 січня 2018 року вона з дитиною ввечері поверталися до дому, де вона почула, що у дворі житлового будинку між собою голосно розмовляють люди і коли зайшла у двір, вона побачила обвинуваченого та ОСОБА_5 і почула постріл, від якого вона з дитиною злякалися. ОСОБА_5 з близької відстані вистрілив у обличчя ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_6 весь час тримав руки в карманах куртки, в яку був одягнений. Після вистрілів ОСОБА_5 швидко пішов в квартиру. В то же час, син потерпілого ОСОБА_14 та інші люди, а саме ОСОБА_27 і ОСОБА_28 стояли неподалік від місця стрільби. ОСОБА_14 після стрільби сказав, що він не знає чого батько стріляв у ОСОБА_6 . Вона підійшла до ОСОБА_15 , який після стрільби був у шоці і спитала, що трапилось,той нічого не міг сказати, вона запропонувала йому викликати поліцію. Після приїзду працівників національної гвардії ОСОБА_6 разом з ними поїхав в поліцію. Відразу на вулицю вийшли ОСОБА_5 зі своїм сином і почали на землі, в гравії, що знаходився на землі, як вона думала, шукати гільзи, які залишилися після стрільби. Через деякий час ОСОБА_5 один сів в свій автомобіль й виїхав з двору.

При її спілкуванні з ОСОБА_6 не було чути від нього запаху алкоголю.

У ОСОБА_6 над бровами, в області скрон, і після стрільби була травма. Вона хотіла дати покази слідчому, з приводу обставин правопорушень, які вона бачила, ходила в поліцію, але слідчий відмовився її допитувати.

Через деякий час вона зустріла ОСОБА_5 на обличчі у якого не було слідів від травми.

Свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що його товариш проживає в будинку в якому живуть обвинувачений та потерпілий. 4 січня 2018 року він разом з товаришем ремонтували автомобіль,тому він був на території житлового будинку. Він особисто бачив як в парадну будинку зайшов та майже відразу вийшов ОСОБА_6 .. А через деякий час з тої ж парадної самостійно вийшов ОСОБА_5 який був в халаті і підійшов до ОСОБА_6 , з яким спокійно почав розмовляли. Спочатку спілкуючись між собою вони спокійно говорили. Рогулін був в спортивній куртці, руки весь час тримав в карманах куртки. Потім між ними почалася голосна з нецензурною лайкою розмова.

Він побачив як ОСОБА_5 , знаходячись на близькій відстані від ОСОБА_29 направив пістолет в обличчя ОСОБА_6 , з якого умисно зробив прицільний постріл в область обличчя ОСОБА_6 . Син ОСОБА_8 був поряд і спитав присутніх, що це відбулося та, що трапилося. На обличчі у ОСОБА_6 була травма та сліди пострілу, в області скроні, в зв`язку з чим було викликано поліцію.

В його присутності, крім стрільби, ніхто не застосовував фізичну силу один до одного. ОСОБА_6 при спілкуванні з ОСОБА_5 весь час тримав руки в кишенях. В нього склалося враження, що до цього спілкування на вулиці вони не сварилися між собою, оскільки спочатку розмови на вулиці обоє вели себе дуже спокійно по відношенню один до одного. З поведінки кожного з них було видно, що до цього спілкування на вулиці сварки між ними не було.

Стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_30 надані суду наступні докази, які оголошені та досліджені в судовому засіданні:
-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 05.01.2018 року відносно ОСОБА_6 том.№2(а.с.1), згідно якого до реєстру внесено дані про те,що 4.01.2018 року близько 22 години, невстановлена особа перебуваючи за адресою м.Одеса, вул.Бригадна,58, в результаті раптово виниклих неприязних відносин нанесла йому тілесні ушкодження.

-Протокол прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_6 декілька раз вдарив його кулаком по голові знаходячись біля дверей його квартири, не вказуючи письмово про те, що він - ОСОБА_6 бив його також і в дворі житлового будинку.

-Висновок експерта № 46 від 26.012018 року складеного експертом ОСОБА_31 Міністерства охорони здоров`я в Україні Департаменту охорони здоров`я Одеської облдержадміністрації КУ Одеське обласне бюро судово - медичної експертизи, згідно якого на підставі медичної документації у ОСОБА_5 виявлено два синця обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

А заявлені в медичній документації травма грудної клітки справа не підтверджена клінічними даними.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2018 року про відтворення обстановки та обставин події від 4.01.2018 року за участю потерпілого (т2 а.с.63-65) під час якого потерпілий в приміщенні житлового будинку показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тою метою, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений та засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази та проаналізувавши їх, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства,положень статей 84 - 89 КПК України та практики Європейського суду з прав людини приходить до наступних висновків.

Згідно показів допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_32 під час з`ясування стосунків з ОСОБА_5 та особисто потерпілий ОСОБА_5 спочатку їх спілкування вели себе дуже спокійно, при цьому обвинувачений тримав руки в карманах куртки і фізичної сили до потерпілого не застосовував. А потерпілий ОСОБА_5 з близької відстані стріляв в обвинуваченого з газового револьверу.

За пропозицією свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_6 викликав працівників поліції. В той же час ОСОБА_5 , дізнавшись що ОСОБА_6 викликав поліцію, також зателефонував до поліції, при цьому вказав, що у нього стався конфлікт з мешканцями будинку, які хочуть його побити, не заявляючи по телефону що ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження. Прибувши до Київського ВП в м.Одесі співробітник поліції склав протокол прийняття від ОСОБА_5 заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_6 вдарив його кулаком по голові біля дверей його квартири. Про те, що ОСОБА_6 бив його і в дворі житлового будинку він про це не заявляв (аркуш 8).

Згідно поданим заявам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були порушені кримінальні провадження, відповідно за №0000031 та №0000032.

Судом встановлено, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 першим звернувся із заявою в поліцію і спочатку було порушено кримінальне провадження по його заяві, а досудове розслідування було проведено за №0000032 тільки щодо захисту інтересів ОСОБА_5 на підставі показів потерпілого.

Дослідивши покази в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , його сина ОСОБА_33 про те, що обвинувачений застосовуючи силу до потерпілого ОСОБА_5 витягнув потерпілого з квартири на сходинковий майданчик та на вулицю і при цьому умисно наніс рукою один удар в обличчя в область лівого ока, чим спричинив тілесні ушкодження, та дослідивши покази свідка ОСОБА_34 , яка є дружиною потерпілого, яка чула всі обставини з`ясування стосунків, і в суді не підтвердила про те, що вона або чула або бачила, що обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження, покази свідка ОСОБА_23 , яка проживає в одному під`їзді з потерпілим, яка також чула всі обставини з`ясування стосунків, яка також не підтвердила про те, що в під`їзді будинку відбувалися дії, які б підтвердили покази потерпілого про умисні протиправні дії обвинуваченого щодо нього, свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_11 , ОСОБА_36 про те, що обвинувачений не скоював протиправних умисних дій щодо потерпілого, а потерпілий та обвинувачений в їх присутності спочатку вели себе дуже спокійно по відношенню один до одного, а потім ОСОБА_5 умисно з близької відстані два рази з револьвера вистрілив в обличчя обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покази потерпілого та його сина ОСОБА_14 , щодо обставин правопорушення спростовані в судовому засіданні показами зазначених свідків.

Судом також приймаються до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтверджуються в судовому засіданні показами зазначених свідків - очевидців з`ясування стосунків між обвинуваченим та потерпілим про те, що обвинувачений не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, а навпаки, потерпілий після умисного застосування стрільби з газового револьвера з близької відстані в обличчя ОСОБА_6 , з метою випередити звернення в поліцію ОСОБА_6 , звернувся в поліцію по телефону та письмово вказавши працівникам поліції про різні обставини спричинення йому тілесних ушкоджень вказавши про різних осіб, з метою ухилитись від відповідальності за скоєні ним дії щодо ОСОБА_6 , що підтверджує про те, що потерпілий ОСОБА_5 з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень працівникам поліції та в судовому засіданні дав різні покази.

Суд вважає, що покази в судовому засіданні потерпілого та його сина ОСОБА_33 , які не узгоджуються між собою, фактично спростовані показами зазначених свідків, тому покази ОСОБА_5 та ОСОБА_33 не доводять факти нанесення потерпілому тілесних ушкоджень саме обвинуваченим ОСОБА_6 , тому згідно ст.94 96 КПК України суд визнає такі докази не достовірними, через що покази потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_33 суд не може покласти в основу обвинувачення, оскільки в судовому засіданні не спростовані твердження обвинуваченого про те, що обвинувачений даного злочину не скоював.

При цьому будь-які об`єктивні дані які б підтверджували та поза усяким розумним сумнівом свідчили б про вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази такої інформації не містять.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №46 від 05 січня 2018 року про встановлення тілесних пошкоджень у потерпілого ОСОБА_5 (арк.31-33), видно, що в зазначеному висновку не вказано конкретно в якій частині обличчя потерпілого були виявлені синці, а також точно не вказано, що виявлені синці були спричинені саме 04 січня 2018 року, а при цьому експертом вказано припущення, що вони могли бути і за 2-3 дні до цього.

Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 22 лютого 2018 року з потерпілим ОСОБА_5 (арк.63-69) та зі свідком ОСОБА_37 (арк.70-75) видно, що вказані протоколи з текстом виготовлялися заздалегідь в іншому місці, а не на місці проведення цих слідчих дій, а поняті були записані вже потім після складення протоколу.

Згідно до вимог закону, а саме згідно ч.1 ст.240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно до вимог ч.1 ст.104 КПК України слідчі дії у випадках, передбачених КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Згідно до вимог закону під час проведення слідчого експерименту слідчий повинен був перевірити і уточнити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, а його результати занести до протоколу.

В даному випадку судом встановлено, що вказаний протокол був складений заздалегідь, ще до проведення слідчого експерименту, так в ньому слідчий вже зробив висновок про вину ОСОБА_6 , при цьому слідчий під час проведення слідчого експерименту не встановлював, яким способом ОСОБА_6 міг тягнути потерпілого ОСОБА_5 по сходах з другого поверху на перший поверх, оскільки як встановлено в судовому засіданні потерпілий значно крупніший від обвинуваченого за вагою та значно вище ростом від обвинуваченого та по фізичній силі, як вважає суд є сильнішим, а також як встановлено в судовому засіданні потерпілий виходячи самостійно з квартири мав при собі револьвер, який застосував до обвинуваченого вийшовши самостійно на вулицю. Такі слідчі дії не можна вважати доказом вини ОСОБА_6 , тому враховуючи, що зазначені протоколи складені з порушенням вимог закону суд визнає їх недопустимими доказами по справі.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч. 4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина, якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 6 грудня 1998р.(п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого,щоб,виконувати свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказувати лежить на обвинуваченні,і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України,у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України,слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд приходить до висновку, що вказані докази обвинувачення не можуть вважатися такими що доводять вину ОСОБА_38 поза розумним сумнівом у інкримінованому йому злочині. Доведення вини має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом (п.43 рішення ЄСПЛ від 14.022003 року у справі «Кобець проти України»).

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а в даному випадку, якщо проаналізувати повністю кримінальне провадження, докази вини ОСОБА_6 відсутні, а тому необхідно його за ч.1 ст.125 КК України виправдати, оскільки під час судового засідання не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини справи і результати судового розгляду, суд постановляє виправдувальний вирок, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Керуючись ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, ст.62 Конституції України,ст.ст.17,373,374 КПК України,суд

У х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченому ч.1 ст. 125 КК України та виправдати, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю стороною обвинувачення вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його оголошення, шляхом подач іскарги через Київський районний суд м. Одеси.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1