УХВАЛА
Іменем України

18 жовтня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого, під час проведення обшуку майна, який було проведено 06.07.2017 року, в рамках кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що 06.07.2017 року в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області, було проведено обшук адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , під час проведення якого було вилучені тютюнові вироби, а саме: тютюнові вироби: «ASTRU» - 6240 пачок, «Liam» - 750 пачок, «Marvell» - 14540 пачок, «Nz Gold» - 9500 пачок, «Армійські» 9750 пачок, «Мономах» - 820 пачок, «Nz Black» - 3200 пачок, «Absolut» - 440 пачок, «Corona» - 360 пачок, «Email» - 180 пачок, «Fast» - 140 пачок, «Мінск» - 120 пасок», «Hilton» -240 пачок. Однак, станом на теперішній час кримінальне провадження, в рамках якого було проведено обшук, закрито за відсутністю складу злочину, однак вилучене майно володільцю не повернуто.

В судове засіданні заявник не з`явився, надавши заяву, згідно якої просить проводити судове засідання у його відсутності, вимоги за скаргою підтримує в повному обсязі.

Прокурор та слідчий в судове засіданні не з`явились. Прокурор надав заперечення за скаргою, відповідно до яких, на його думку, скарга не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали, додані в обґрунтування скарги, а також дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, вислухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, або прокурора:

Бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає… у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно ст. 169 КПК України».

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Як вбачається зі скарги та додатків неї, в провадженні СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України.

06.07.2017 року в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області, проведено обшук адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , під час проведення якого було вилучені тютюнові вироби, а саме: тютюнові вироби: «ASTRU» - 6240 пачок, «Liam» - 750 пачок, «Marvell» - 14540 пачок, «Nz Gold» - 9500 пачок, «Армійські» 9750 пачок, «Мономах» - 820 пачок, «Nz Black» - 3200 пачок, «Absolut» - 440 пачок, «Corona» - 360 пачок, «Email» - 180 пачок, «Fast» - 140 пачок, «Мінск» - 120 пасок», «Hilton» - 240 пачок.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього кодексу.

При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження №0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, було встановлено, що дане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину. Однак, до теперішнього часу, майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , володільцю повернуто не було.

Володілець зазначеного майна ОСОБА_4 не є підозрюваним за кримінальним провадженням, в рамках якого було проведено обшук та вилучено зазначене майно.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України задовольнити.

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000054 від 06.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 ч. 1 КК України, негайно повернути майно, вилучене 06.07.2017 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , а саме: тютюнові вироби: «ASTRU» - 6240 пачок, «Liam» - 750 пачок, «Marvell» - 14540 пачок, «Nz Gold» - 9500 пачок, «Армійські» 9750 пачок, «Мономах» - 820 пачок, «Nz Black» - 3200 пачок, «Absolut» - 440 пачок, «Corona» - 360 пачок, «Email» - 180 пачок, «Fast» - 140 пачок, «Мінск» - 120 пасок», «Hilton» -240 пачок - власнику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
18.10.2019