Справа № 159/1016/18
Провадження № 1-кп/159/30/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

законного представника потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження №0000596, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2017 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою, українця та громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, інваліда другої групи, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -
- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

10 березня 2017 року близько 21 години ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген-Поло», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Луцька, на 106-му кілометрі автодороги Ковель-Луцьк, в межах села Свидники Ковельського району Волинської області, неправильно оцінивши дорожню ситуацію, проявив неуважність, чим порушив вимоги пункту 2.3. б) Правил Дорожнього руху України (далі-ПДР), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування негайного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, проявив необачність, чим порушив вимоги пункту 12.3 ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, правобічною лобно-тім`яно-скронево-потиличною субдуральною гематомою, забою правої лобної та тім`яної часток, дифузного набряку головного мозку з дислокційним симптомом, комою 1-го ступеня, забою органів грудної клітини, забою органів черевної порожнини, забою м`яких тканин та саден обличчя, тулуба та кінцівок, лівобічною лобно-тім`яно-скроневою прогресуючою гідромою, лінійного перелому верхніх гілок лобкових кісток практично без зміщення, осколчатого перелому сідничної гілки зліва зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки знаходяться у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням водієм ОСОБА_7 вище зазначених пунктів 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння визнав частково та показав суду наступне. Дійсно, 10 березня 2017 року він повертався додому з Польщі та їхав автомобілем Фольксваген у напрямку м. Луцька. Рухався зі швидкістю біля 60 км/год. У селі Свидники Ковельського району, проїхавши пішохідний перехід, він побачив, як якась жінка в світлій куртці перебігла проїжджу частину перед його автомобілем і потім, майже відразу, відчув удар в капот автомобіля та зупинив машину. Вийшовши з машини, він побачив, що збив людину. Підійшли інші люди, які казали, що потерпілий не подає ознак життя, інші казали, що потерпілий ще живий. Відразу ж викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Показав також, що потерпілий був одягнений в темний одяг, того вечора було темно і дорога в місці дорожньо-транспортної пригоди була погано освітлена, з урахуванням чого він не міг своєчасно виявити потерпілого, який перебігав дорогу у не встановленому для цього місці. У подальшому надавав матеріальну допомогу на лікування потерпілого 6000 гривень, однак, оскільки сам є інвалідом другої групи, не працює і підробляє тимчасовими заробітками, має на утриманні неповнолітню дитину, то не має можливості на даний час відшкодувати завдану потерпілому майнову шкоду, однак, має намір відшкодовувати шкоду з пенсії, яку отримує. Заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення майнової шкоди визнав повністю, вимоги про стягнення моральної шкоди визнав частково, прохає зменшити заявлену потерпілим моральну шкоду. У скоєному розкаюється та просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 10 березня 2017 року ввечері він переходив проїжджу частину дороги в селі Свидники Ковельського району, де він проживає. Перед цим він вживав спиртні напої, скільки випив не пам`ятає. Пригадує, що дорогу освітлювали вуличні ліхтарі, на дворі вже було темно. Не пам`ятає як відбулась дорожньо-транспортна пригода, події того дня також пригадує погано. Пам`ятає, що проходив тривалий курс лікування в лікарні, переносить по даний час сильний фізичний біль, моральні страждання від пережитого, просить задовольнити заявлений ним позов про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди в повному об`ємі з підстав, що викладені у позовній заяві. Настоює на суворому покаранні обвинуваченого.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , вина останнього у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю доведена як показами потерпілого, так і іншими зібраними в даному кримінальному провадженні доказами.

Так, свідок ОСОБА_10 показала суду про те, що вона мешкає в селі Свидники Ковельського району. В березні 2017 року ввечері вона намагалась перейти проїжджу частину дороги в селі, однак, автомобілі рухались з великою швидкістю і вона продовжуючи стояти на узбіччі дороги побачила, як ОСОБА_11 намагався перейти дорогу, маючи при собі велосипед, якого він переводив у руках, однак, був збитий легковим автомобілем, марку якого вона не запам`ятала. Від удару ОСОБА_4 відкинуло на узбіччя дороги. Водій зупинив автомобіль приблизно за двадцять метрів від місця зіткнення з пішоходом, вийшов з машини, також підійшов водій іншого автомобіля «буса», який їхав у зустрічному напрямку. Не знає чи перебував потерпілий в стані алкогольного сп`яніння, однак, пам`ятає, що ОСОБА_12 був одягнутий в темні куртку та штани, а дорога погано освітлювалась.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що вона є рідною сестрою потерпілого та проживає в селі Свидники, куди того дня приїхав її брат ОСОБА_14 , щоб допомогти їй по господарству. Після 20 години до неї додому прибігла односельчанки ОСОБА_15 яка повідомила, що її брата збив автомобіль. Прибігши до місця події, вона виявила ОСОБА_4 на узбіччі дороги та без свідомості, а його велосипед був в іншому місці. Підтвердила, що брат того вечора був одягнений у темні штати і куртку, а проїжджа частина дороги, де його збив автомобіль погано освітлювалась.

Свідок ОСОБА_16 показав суду про те, що в березні 2017 року він їхав автомобілем в напрямку міста Ковеля і в районі села Свидники він приблизно за 10 метрів від капота власного автомобіля побачив як дорогу перебігали двоє осіб, одна з яких була в світлій куртці, інший в темному одязі. У зустрічному до нього напрямку з м. Ковеля до м. Луцька їхав інший легковий автомобіль, перед яким вказані особи також перебігали дорогу, при цьому, один з них не встиг перейти та його збив вказаний легковий автомобіль. Водій вказаного автомобіля зупинив машину та вийшов з автомобіля, він теж зупинився та вийшов. Потерпілий не подавав ознак життя, але потім виявили, що він живий. Показав, що вказані особи перебігали дорогу в погано освітлюваному місці, ввечері, погода саме була пасмурна, і вважає, що своєчасно виявити пішоходів практично не було можливості. Показав також, що водій зустрічного автомобіля, який збив потерпілого обвинувачений у справі, - їхав з увімкненим ближнім світлом.

Такі покази усіх вище перелічених свідків підтверджують той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем та рухаючись по дорозі Ковель-Луцьк в селі Свидники допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_17 , і в результаті такої ДТП останньому було завдано тілесні ушкодження.

За даним фактом 10.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості з фабулою про те, що «10.03.2017 року близько 21.год. водій автомобіля марки «Фольксваген Поло», р.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись автомобільною дорогою сполученням Ковель-Луцьк в межах населеного пункту с. Свидники Ковельського району здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1999 р.н., який відносно автомобіля переходив дорогу зліва направо, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження», правова кваліфікація ч.2 ст.286 КК України (а.с.178).

Згідно протоколу огляду місця події від 10.03.2017 року було оглянуто ділянку дороги в селі Свидники Ковельського району та встановлено, що дорожнє покриття в місці ДТП сухе, до проїжджої частини примикає узбіччя шириною 1,5 метра, вказана ділянка освітлюється вуличним освітленням. На дорозі виявлено осип скла, на відстані 57 метрів від місця зіткнення виявлено деформований велосипед потерпілого; на належному обвинуваченому транспортному засобі було виявлено та зафіксовано сліди удару, автомобіль був виявлений на відстані 61 метр від точки відліку. Також під час огляду місця події було виявлено сліди схожі на кров. Вказані обставини відображені і на схемі, доданій до вказаного протоколу (а.с.79-81).

Зазначені обставини також відображені і в протоколі додаткового огляду місця події від 10.05.2017 року та схемі до вказаного протоколу, де, зокрема, було встановлено, що в час скоєння інкримінованого обвинуваченому діяння видимість проїзної частини в місці ДТП в заданих умовах та часі складає 109 метрів(а.с.86-89), - що спростовує покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 щодо неможливості своєчасного виявлення обвинуваченим ОСОБА_7 , як водієм, пішохода потерпілого ОСОБА_4 за вказаних обставин та можливості уникнення зіткнення з останнім.

Факт наявності пошкоджень на автомобілі, яким рухався обвинувачений підтверджено проколом огляду речей від 11.03.2017 року та фото таблицею до нього, у яких, зокрема, зафіксовано що на автомобілі «Фольксваген-Поло», зеленого кольору, тип кузова хечбек, виявлено пошкодження лобового скла, радіаторної решітки, капосної кришки посередині, лівої передньої фари, а також зафіксовано пошкодження велосипеда, виявленого неподалік місця ДТП, а саме виявлено деформацію переднього колеса, на правій педалі з зовнішньої сторони слід тертя (а.с.82-85).

У даному кримінальному провадження було проведено ряд експертиз, висновки за якими підтверджують вину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому діяння.

Так, факт заподіяння потерпілому ОСОБА_4 в результаті вище згаданої дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень підтверджено висновком №88/268 комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної 07.06.2017 року-31.10.2017 року на підставі постанови слідчого від 01.06.2017 року(а.с.90-91, 99-111), відповідно до якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, правобічною лобно-тім`яно-скронево-потиличною субдуральною гематомою, забою правої лобної та тім`яної часток, дифузного набряку головного мозку з дислокційним симптомом, комою 1-го ступеня, забою органів грудної клітини, забою органів черевної порожнини, забою м`яких тканин та саден обличчя, тулуба та кінцівок, лівобічною лобно-тім`яно-скроневою прогресуючою гідромою, лінійного перелому верхніх гілок лобкових кісток практично без зміщення, осколчатого перелому сідничної гілки зліва зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. При цьому, комісія дійшла висновку про те, що в даному випадку мала місце автотравма фронтальний наїзд легковим автомобілем на пішохода, котрий знаходився у вертикальному положенні, правою стороною тіла до автомобіля, з послідуючим закиданням останнього на капот автомобіля із ковзанням по ньому і ударом головою об лобове скло і послідуючим скиданням потерпілого на землю з ударом об дорожнє покриття. Пішохід ОСОБА_4 пересувався у момент первинного контакту з транспортним засобом зліва-направо відносно автомобіля «Фольксваген-Поло», причому, ліворуч від себе він вів велосипед (а.с.107).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №526 від 20.12.2017 року, проведеної на підставі постанови слідчого від 12.12.2017 року(а.с.92), в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля Фолькваген-Поло ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР України, повинен був в момент об`єктивного виявлення бігу пішохода до смуги руху його автомобіля негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і в заданій дорожній ситуації з технічної точки зору водій автомобіля Фолькваген-Поло ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування негайного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху заданого слідством(а.с.115).

За висновком інженерно-транспортної експертизи №142 від 12.05.2017 року, проведеної на підставі постанови слідчого від 03.04.2017 року(а.с.93), автомобіль Фолькваген-Поло, р.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП був технічно справним (а.с.118-123).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №144 від 24-25.05.2017 року, проведеної на підставі постанови слідчого від 15.05.2017 року(а.с.94), у потерпілого ОСОБА_4 було відмічено тілесні ушкодження у вигляді політравми важкої закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеня, правобічною лобно-тім`яно-скронево-потиличною субдуральною гематомою, забою правої лобної та тім`яної часток, дифузного набряку головного мозку з дислокційним симптомом, комою 1-го ступеня, забою органів грудної клітини, забою органів черевної порожнини, забою м`яких тканин та саден обличчя, тулуба та кінцівок, лівобічною лобно-тім`яно-скроневою прогресуючою гідромою, лінійного перелому верхніх гілок лобкових кісток практично без зміщення, осколчатого перелому сідничної гілки зліва зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя(а.с.95-98).

Наведені вище та досліджені судом письмові докази в їх сукупності повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та спростовують твердження обвинуваченого про неможливість своєчасного виявлення ним, як водієм транспортного засобу, пішохода потерпілого ОСОБА_4 за вище вказаних обставин та умов, а також спростовують показання обвинуваченого щодо неможливості уникнення ним зіткнення з потерпілим.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №46 від 05.02.2018 року ОСОБА_7 виявляв в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому діяння та виявляє на даний час ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно лабільного розладу особистості з деяким зниженням інтелектуально-мнестичних функцій, однак, ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії(бездіяльність) та керувати ними (а.с.139-140).

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є осудною особою та повинен і може відповідати за вчинене ним протиправне діяння.

Доказів, які б спростовували наведені вище встановлені судом обставини суду не надано.

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому діяння, яке виразилось у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, і такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст. 286 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення (злочину), яке відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених з необережності, та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, обставини, які б відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшували або ж обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Судом ураховується, що на час скоєння даного кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_4 був неповнолітнім, отримані потерпілим травми потребують тривалого лікування. Також ураховується судом і те, що обвинувачений є інвалідом другої групи (а.с.38), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с.137), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.136), раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, однак, на даний час вважається раніше не судимим відповідно до ст.89 КК України (а.с.130,131-133).

Також судом ураховується і те, що обвинувачений ОСОБА_7 проходив курс лікування у Волинській обласній психіатричній лікарні №1м. Луцька у 2003-2006 роках, в подальшому проходив профілактичний огляд у 2012 році(а.с.134), однак, як встановлено судом вище, обвинувачений усвідомлює свої дії (бездіяльність) та може ними керувати.

Суд при призначені покарання ураховує позицію потерпілого, який настоює на суворому покарання обвинуваченого, а саме на позбавленні його волі та позбавленн6і права керувати транспортними засобами.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без його ізоляції від суспільства, а також, зважуючи на тяжкість заподіяних обвинуваченим травм потерпілому, позиції самого потерпілого, суд вважає обов`язковим призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке за санкцією статті кримінального закону, в даному випадку, є альтернативним.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_7 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди у межах даного кримінального провадження судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як установлено судом вище, доведеними є вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому діяння, яке виразилось у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.

Той факт, що потерпілим ОСОБА_4 були понесені матеріальні витрати на лікування в сумі 37594.04 грн. підтверджено письмовими документами в справ (а.с.17-24) та повністю визнано обвинуваченим.

Із урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги потерпілого ОСОБА_18 в частині стягнення майнової шкоди в повному об`ємі.

Щодо позовних вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди в розмірі 80000 грн. суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як уже зазначено судом вище установлено вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому діяння, яке виразилось у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, а також установлено факт тривалого лікування потерпілого від отриманих внаслідок протиправних дій обвинуваченого травм, необхідність продовження курсу лікування та реабілітації, оперативного втручання.

Суд вважає обгрунтованими покликання у позовній заяві потерпілого ОСОБА_4 на перенесення ним фізичного болю і страждань внаслідок отриманих ним через протиправні дії обвинуваченого тяжких тілесних ушкоджень, перенесених внаслідок цього фізичного болю та емоційних хвилювань, моральних страждань через тривале лікування. Ураховуючи наведене, виходячи з характеру правопорушення, яке відноситься до кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_4 , стану здоров`я потерпілого та можливості реалізувати свої здібності на даний час, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, ураховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 80000 грн. підлягає до задоволення у повному об`ємі.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні 2968,80 грн. за проведення двох інженерно-транспортних експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування не застосовувався і підстави для його застосування на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 37594 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири тисячі) гривень 04 копійки та моральну шкоду в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, а всього стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 117594 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 04 копійки завданої шкоди.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 2968 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок за проведення двох інженерно-транспортних експертиз.

Речові докази у даному кримінальному провадженні - автомобіль марки Фолькваген-Поло, р.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 залишити у розпорядженні особи, яка зазначена власником за правовстановлюючими документами; велосипед, який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
ГоловуючаОСОБА_1