Справа № 322/892/18
Провадження № 1-кс/314/1549/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2019 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в м. Вільнянськ клопотання представника потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про накладення арешту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000232 від 07.07.2018 року за ч. 1 ст. 197-1 КК України,-

встановив:

представник потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке обґрунтоване тим, що у провадженні Новомиколаївського ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000232 від 07.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що з метою забезпечення цивільного позову, запобігання незаконного вивозу та реалізації врожаю зернових культур, забезпечення засобів відшкодування заподіяних збитків державі та сільській раді представник потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області просив начальника СВ Новомиколаївського ВП Пологівського відділу ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 терміново вжити заходів щодо накладення арешту на врожай зернових культурна заборони на реалізацію врожаю філією «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України» та про передачу арештованого врожаю під охорону Трудовій сільській раді в ангарах, розташованих на території Трудової сільської ради. На сьогоднішній день в прискореному темпі філією «Запорізький кінний завод № 86» ДП «Конярство України» здійснюється збір врожаю зернових на земельних ділянках, які самовільно були зайняті філією. З боку органів поліції заходи щодо арешту врожаю з вказаних ділянок не вживаються, що дає змогу філії вивезти врожай. Єдиним заходом забезпечення відшкодування завданих філією збитків в результаті вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, являється арешт врожаю зернових культур, у зв`язку з чим, представник потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.
Представник потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області в судовому засіданні на клопотанні наполягала, просила задовольнити та пояснила, що на даний час врожай вже зібраний.
Під час розгляду клопотання прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання..
Вислухавши учасників процесу, перевіривши надані до клопотання матеріали та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представник потерпілого і цивільного позивача - Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення відшкодування завданих філією збитків.
Згідно з частиною 1 статті 197-1 КК України передбачена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Відповідно до примітки до вказаної статті, шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
У матеріалах, доданих до клопотання, відсутні відомості про те, що будь якій особі заподіяна така шкода, що є обов`язковою ознакою вищевказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Натомість, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, що врожай зернових культур, що зростав на земельних ділянках, які вказані у клопотанні було визнано на підставі відповідного процесуального документа знаряддям злочину, а також відсутня інформація стосовно того, що зазначений врожай визнаний речовим доказом.
Крім того, слідчий суддя вважає не доведеним необхідність арешту врожаю зернових культур, оскільки на даний час зазначений врожай вже зібрано та не вказано, які сліди злочину зберігаються на ньому.
До того ж, на даний час ДП «Конярство України» знаходиться в стадії банкрутства, тому з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (ухвала Запорізького апеляційного суду від 25.10.2018 року, справа № 322/892/18).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є необґрунтованим, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись вимогами ст.ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

у задоволенні клопотання представника потерпілого і цивільного позивача Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про накладення арешту по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000232 від 07.07.2018 року за ч. 1 ст. 197-1 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

24.09.2019