Справа № 202/6063/19
Провадження № 1-кп/175/169/19
Ухвала

Іменем України

12 грудня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретареві ОСОБА_4 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

а також потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000935 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор надали письмові докази, сформовані в одному томі, та письмове клопотання про їх дослідження. Це клопотання було вручено сторонам і оголошено перерву для ознайомлення з ним.

Захисник ОСОБА_6 заявив письмове клопотання про неможливість дослідження цих письмових доказів і визнання їх недопустимими. На його думку прокурор сформувала новий том кримінального провадження з новою нумерацією та новим описом, не здійснивши їх відкриття як доказів, чим порушила норми КПК України. Також звернув увагу, що при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження до 2 тому був вшитий та опечатаний диск із якимись відеозаписами. Однак, цей відеозапис не був відкритий при виконанні вимог ст.290 КПК України та йому не відомо чи міститься вказаний диск у матеріалах, наданих суду для дослідження.

Вислухавши думку учасників судового провадження, обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

За приписом частин 2-4 статті 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

За інформацією прокурора сформований нею том містить лише докази, які містилися у матеріалах кримінального провадження та були відкриті стороні захисту по закінченню досудового розслідування при виконанні вимог ст.290 КПК України.

Виходячи з наведеного та ненадання захисником ОСОБА_6 доказів неналежного виконання стороною обвинувачення вимог ст.290 КПК України по закінченню досудового розслідування, колегія суддів не вбачає очевидної недопустимості зазначених у клопотанні доказів і правових підстав для неможливості їх дослідження та визнання недопустимими на підставі ч.2 ст.89 КПК України, та вважає необхідним дослідити їх у загальному порядку, вирішивши питання їх допустимості відповідно до ч.1 ст.89 КПК України.

Керуючись ст.ст.86, 89, 350, 369 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про неможливість дослідження письмових доказів і визнання їх недопустимими - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3