КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1407/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 115 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибірськ Іванківського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_9 - задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 50 000 грн.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.
Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винними у тому, що 15.10.2017 року, приблизно о 05 год., він, перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптового конфлікту, взяв в руку ніж господарсько-побутового призначення, який знаходився поряд із нимта маючи умисел, направлений на умисне позбавлення життя потерпілого, наніс ним два цілеспрямовані удари в грудну клітину в область серця ОСОБА_13 , завдавши останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей зліва.
Після цього, ОСОБА_7 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, пішов з кімнати, однак з причин, що не залежали від його волі, злочин не було закінчено, так як ОСОБА_13 помітили сусіди з кімнати, які надали потерпілому першу медичну допомогу та викликали швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала потерпілого.

В апеляційній скарзі з доповненнями, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає що дії його підзахисного мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України просить звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Своє прохання захисник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішення, про вчинення ОСОБА_14 замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ні сам потерпілий, ні допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не змогли повідомити про обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, та подій, які цьому передували. Тобто єдиною особою, з показань якої можливо відтворити обставини, які передували вчиненню злочину, та власне його вчинення є сам обвинувачений ОСОБА_14 .
Так свідок ОСОБА_15 була лише свідком сварки між обвинуваченим та потерпілим і в момент нанесення удару ОСОБА_9 , вийшла з кімнати, а свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спали.
Натомість обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що саме потерпілий ОСОБА_9 розпочав словесний конфлікт, який переріс у бійку, в результаті якої потерпілий наніс декілька ударів обвинуваченому в область голови. З метою надання фізичного супротиву, ОСОБА_7 , не маючи на меті позбавляти життя потерпілого, схопив кухонного ножа та спричинив два хаотичних удари в бік потерпілого, який при цьому рухався. Тобто обвинувачений не мав умислу ударити потерпілого в область серця.
Вказані обставини знайшли своє відображення в медичній довідці №2155 від 15.10.217 відділення травматології Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Остання була досліджена експертами під час проведення судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_7 , однак в матеріалах судової справи з невідомих підстав відсутня.
Однак судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання ОСОБА_7 .
Апелянт вважає, що з огляду на матеріали провадження, його підзахисний, маючу умисел направлений на позбавлення життя потерпілого, мав реальну можливість довести свій умисел до кінця, натомість він самостійно попросив ОСОБА_18 викликати швидку медичну допомогу, чим підтверджується відсутність умислу на вбивство.
Згідно з висновком експерта № 1703/ЕЄ, ОСОБА_9 отримав проникаюче колото-різане поранення грудей зліва, що за критерієм небезпеки для життя, є тяжким тілесним ушкодженням. Цей висновок узгоджується з показаннями обвинуваченого, які він надавав в судовому засіданні з приводу наявності умислу на спричинення лише тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, захисник вказує на прийняття судом до уваги недопустимих та неналежних доказів, таких як: даних, які містяться в протоколі огляду місця події, показання свідків ОСОБА_15 , інспекторів поліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які прибули на місце вчинення кримінального правопорушення та спілкувались з ОСОБА_7 , оскільки останні отримані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. З протоколу перегляду відеозапису від 10.11.2017 та з самого відеозапису видно, що останні, не повідомляючи йому його процесуального статусу, не роз`яснюючи права та обов`язки, почали задавати питання, в тому числі й навідні, відповідь на які в подальшому використані стороною обвинувачення в якості доказу наявності у ОСОБА_7 прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 .
Показання свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 також не могли бути покладені в основу обвинувального вироку, так як вони надавали показання з чужих слів, а саме повідомили ті обставини, які їм нібито повідомив обвинувачений на місці вчинення злочину.
На підстави викладеного, захисник просить суд звернути увагу, що ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей та матір інваліда 2 групи.
Також при прийнятті рішення про призначення його підзахисному покарання за ч. 1 ст. 121 КК України просить врахувати в якості обставин, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування завданого збитку, на що вказують показання потерпілого та дані матеріалів судового провадження, визнання своєї вини у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження та критичне ставлення до злочинної поведінки.
Крім того, захисник просить застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, врахувавши те, що останній добровільно відшкодовує завдані збитки, утримується від вживання спиртних напої, уникає конфліктних ситуацій, працює та утримує свою сім`ю, розуміє суспільну небезпечність свого вчинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти зміни вироку, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіння смерта потерпілого ОСОБА_9 , тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.
Зокрема вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які надавали першу медичну допомогу потерпілому, а також свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 - співробітників поліції, які прибули на виклик, та даними, що містяться у висновках судових медичних, цитологічних та інших експертиз, протоколі огляду м`ясця події від 15.10.2017.
Зазначені докази докладно викладені у вироку суду першої інстанції, оцінені в сукупності.
Доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що обвинувачений не мав умислу на позбавлення життя потерпілого спростовуються наявними доказами.
Так, згідно наданих під час судового розгляду показань ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , останні були свідками поведінки обвинуваченого безпосередньо після нанесення ножового поранення ОСОБА_21 . ОСОБА_7 не намагався надати першу медичну допомогу потерпілому, швидку медичну допомогу не викликав, обмежившись висловленням, що позбавив життя останнього. Такі показання вищевказаних свідків повністю узгоджуються з показаннями працівників поліції ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які прибувши за викликом на місце пригоди, та запитуючи як обвинувачений ставиться до наслідків вчиненого, вказував що ні про що не жалкує, та, при можливості, знову вчинив би так само. Тобто, обвинувачений, в момент заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_21 , бажав настання смерті останнього, та вважаючи, що довів свій умисел до кінця, сказав про це ОСОБА_15 , повідомивши про необхідність виклику співробітників поліції.
Доводи апеляційної скарги захисника про те що ОСОБА_7 мав умисел лише на заподіяння ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджуються висновком експерта № 1703/Е, на думку колегії суддів є необґрунтованим, оскільки дані цього висновку лише вказують на результат злочинних дій ОСОБА_7 , а не спростовують наявність у нього умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого.
Так, згідно даних висновку експерта № 1703/Е від 30.11.2017 встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяне тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей зліва, тобто колото-різаної рани на лівій переднє-бічній поверхні грудної клітки в 5-му міжребер`ї на 2см нижче соска розмірами 2x0,5см, з рівними краями та рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, пристінкова плевра, перикард та ушкоджується правий шлуночок серця, крововиливи в порожнину перикарда (до 150мл крові та згортків), в ліву плевральну порожнину (до 1500мл крові та згортків). Локалізація та характер вказаних ушкоджень з урахуванням обставин справи дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості (до якого відноситься клинок ножа), та могли утворитись 15.10.2017.
Тобто, враховуючи спосіб та знаряддя злочину, яким був ніж, кількість, характер і локалізацію поранень, а саме нанесення двох проникаючих ударів в область серця, поведінку обвинуваченого, після скоєного, а саме відсутність жалю до наслідків вчиненого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на вбивство ОСОБА_9 , а не на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, як вказує в своїй апеляційній скарзі захисник.
На думку колегії суддів також не є переконливими доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 захищаючись від нападу ОСОБА_21 , який нібито наніс йому також тілесні ушкодження, спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження. Так, згідно показань вахтера гуртожитку ОСОБА_15 , ОСОБА_7 напередодні події близько доби перебував у стані алкогольного сп`яніння і у нього був конфлікт з іншими мешканцями гуртожитку, який вдалося залагодити. В результаті цього конфлікту обвинувачений і отримав тілесні ушкодження, однак останні не були спричинені потерпілим ОСОБА_21 .
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що показання свідків є недопустимими, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як останні надавали показання безпосередньо під час судового розгляду, та підтвердили всі обставини відеозапису з нагрудних камер поліцейських. Предметом оцінки суду першої інстанції також був вказаний відеозапис, та колегія суддів погоджується з його висновком про допустимість даних, зафіксованих на ньому.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, відповідає вчиненому та особі обвинуваченого.
При цьому судом враховані обставини вчинення злочину, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, та дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітніх дітей, матір-інваліда, а також добровільне часткове відшкодування завданих потерпілому збитків в якості обставини, що пом`якшує покарання, та наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
Тому, підстав для зміни вироку Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С у д д і :

______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1407/2019 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 115 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибірськ Іванківського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.
Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Повний текст ухвали оголосити 24 вересня 2019 року о 13 год. 30 хв.
С у д д і :

______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4