Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/379/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000426 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів, Закарпатської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

15.07.2015 року біля 10 години, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, з корисливих мотивів, в порушення п. 2 - 5 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п. 3 - 4 «Положення про порядок надання гірничих відводів» затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. 19 Кодексу України про надра, на автомобілі марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , приїхали до урочища «Речиця», яке розташоване поблизу с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області, де за допомогою лопат, які привезли із собою, шляхом копання ям вручну, почали здійснювати видобуток корисних копалин, а саме бурштину.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 за попередньою змовою з іншими особами незаконно видобув 586,7 грамів бурштину, який відповідно до Постанови КМУ від 12 грудня 1994 року №872 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме ювелірної сировини (дорогоцінного каміння) та згідно висновку гемологічної експертизи від 28.07.2015 року № 34969-Ю є необробленим бурштином 2-4-5 розмірної групи, форми С, В, А-С, Д, С-Д, А-Д.
22.07.2015 року близько 21 години 30 хвилин в урочищі «Речиця», яке розташоване поблизу с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції, де в ході огляду автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено незаконно видобуті корисні копалини (бурштин) вагою 586,7 гр. та знаряддя незаконного видобутку, а саме лопати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненному визнав повністю і суду показав, що 10.05.2015 року він дізнався від свого знайомого ОСОБА_6 , про те, що на території Олевського району проводиться видобування бурштину і вирішив видобувати бурштин для власних потреб.
15.07.2015 року біля 10 години, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на автомобілі марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали до урочища «Речиця», яке розташоване поблизу с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області, де за допомогою лопат, які привезли із собою, шляхом копання ям вручну, почали здійснювати видобуток корисних копалин, а саме бурштину.
22.07.2015 року близько 21 години 30 хвилин в урочищі «Речиця», яке розташоване поблизу с. Шебедиха, Олевського району, Житомирської області ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції, де в ході огляду автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 було виявлено та вилучено бурштин та лопати.
У вчиненому щиро каеться.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Разом з тим визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує те що він вчинив злочин середньої тяжкості, його вік, є раніше не судимою особою, по місцю проживання характеризується позитивно, обставини вчинення злочину та його наслідки, має постійне місце проживання, щиро розкаялася у вчиненому, після вчинення злочину минув тривалий час за який він до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому слід обрати йому міру покарання у виді обмеження волі.
Суд вважає за доцільне на підставі наведеного та ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, при цьому поклавши обов`язки передбачені ст. 76 КК України.
Зазначений вид і міра кримінального покарання є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
На підставі наведеного та, керуючись: ст.ст. 179, 349, 368, 370, 373, 374, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу ОСОБА_3 залишити у виді особистого зобов`язання.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок

Суддя: ОСОБА_1