ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2186/19 Справа № 176/1006/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Судді-доповідача ОСОБА_2 ,
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання було відмовлено.
Як встановлено судом, вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121, ч.3 ст.146 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.11.2013 року.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26».
Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 20.12.2013 року. Рід час утримання в Дніпропетровському СІ характеризувався посередньо, стягненб та заохочень не мав, працевлаштований не був.
З 24.01.2014 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК-26 Дніпропетровської області. За період відбування покарання характеризується добре. Має 9 заохочень протягом 2016-2018 років, стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований, як такий, що досяг пенсійного віку, виконує роботи з благоустрою, до робіт ставиться відповідально. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», особисто організовує зібрання віруючих хотстиян при колонії. Протягом 2019 року має одне заохочення.
Встановлені судом обставини свідчать, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а його звільнення умовно-достроково є передчасним. При цому судом враховано, що позитивна поведінка засудженого триває лише з жовтня 2016 року, що в порівнянні з призначеним терміном покарання у 8 років позбавлення волі є не достатнім періодом, хоча засуджений і має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування доводів апеляції ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Вказує, що суд першої інстанції при розгляді клопотання відносно нього не врахував той факт, що при попередньому ув`язненні та знаходженні у Дніпропетровському СІ він перебував лише 1 місяць 4 дні, очікуючи етапування, та жодних виховних заходів або оцінювання поведінки до засуджених з таким статусом не проводиться.
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що засуджений отримав одне заохочення лише за перший квартал 2019 року, а не за весь 2019 рік, як зазначено в ухвалі суду. Також судом першої інстанції не досліджено та не взято до уваги, що засуджений є пенсіонером, який на волі працював на виробництві зі шкідливими умовами праці та який не має фізичного здоров`я важко працювати на виробництві ЖВК-26.
Разом з цим, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що засуджений не тільки приймає участь у програмі диференційованого виправного виховання, а є організатором зібрань віруючих християн при колонії, і що він своїм прикладом справляє великий виховний вплив на інших засуджених. 25.10.2018 року адміністрація колонії, при розгляді характеристики засудженого ОСОБА_7 , дійшла висновку, що він стає на шлях виправлення, а 03.01.2019 року дійшла висновку, що він став на шлях виправлення.
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що, перебуваючи у Жовтоводській ВК-26, ОСОБА_7 закінчив Жовтоводське професійно-технічне училище у 2015 році та отримав професію муляр-штукатур.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений просив апеляційну скаргу задовольнити та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення на підставі ст..81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 року без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, думку засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які у своїй сукупності свідчать про доведеність виправлення засудженого.
Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121, ч.3 ст.146 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.11.2013 року.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26».
Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 20.12.2013 року. Рід час утримання в Дніпропетровському СІ характеризувався посередньо, стягненб та заохочень не мав, працевлаштований не був.
З 24.01.2014 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК-26 Дніпропетровської області. За період відбування покарання характеризується добре. Має 9 заохочень протягом 2016-2018 років, стягнень не має. На виробництві установи не працевлаштований, як такий, що досяг пенсійного віку, виконує роботи з благоустрою, до робіт ставиться відповідально. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», особисто організовує зібрання віруючих християн при колонії. Протягом 2019 року має одне заохочення.
Засуджений лише стає на шлях виправлення, при цьому судом враховано, що позитивна поведінка засудженого триває лише з жовтня 2016 року, що в порівнянні з призначеним терміном покарання у 8 років позбавлення волі є не достатнім періодом, хоча засуджений і має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про упередженість суду щодо нього, колегія суддів вважає надуманими та необґрунтованими, а обставини, викладені засудженим в апеляційній скарзі, дослідженими та вивченими.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання останнього про його про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3