У Х В А Л А
іменем України

13 листопада 2019 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , слідчого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:

12.11.2019 слідчий Зміївського відділу поліції ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000992 від 06.11.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на мобільний телефон "Samsung DUOS SM-G361H".

На обґрунтування клопотання зазначено, що кримінальне провадження розпочато за повідомленням ОСОБА_5 про таємне викрадення ОСОБА_6 його мобільного телефону "Samsung DUOS SM-G361H" з будинку №11 по вул. Першотравневій в с. Лиман Зміївського району Харківської області, яке вчинене 04.11.2019.

11.11.2019 під час проведення огляду місця події поблизу будинку №16/2 по вул. Перемоги в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон щодо якого вимагається арешт, який було вилучено до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.

Слідчий вважала, що тимчасово вилучений мобільний телефон може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тому необхідно вжити заходів до його збереження шляхом накладення на нього арешту.

Слідчий ОСОБА_3 під час судового розгляду підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому. Вважала, що телефон може бути переданий на зберігання потерпілому.

Особа майно, якої тимчасово вилучене, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час судового засідання, що неперешкоджає розгляду клопотання слідчого.

Дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, вислухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, дійшов наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000992 відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до реєстру 06.11.2019.

З протоколу огляду місця події від 11.11.2019 вбачається, що в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон, щодо якого вимагається арешт, який був вилучений до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області.

В подальшому постановою слідчого мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Частиною першою, пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 7) арешт майна.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучений мобільний телефон відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий ОСОБА_3 у клопотанні та під час судового розгляду обґрунтовано зазначила, що мобільний телефон щодо якого вимагається накладення арешту, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, що вимагає заходів для забезпечення його збереження.

Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України, а також, що мобільний телефон щодо якого вимагається арешт, відповідає критеріям, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 131, 132, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт, який полягає у забороні відчуження та розпорядження, на мобільний телефон "Samsung DUOS SM-G361H".

3. Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає виконанню негайно слідчим Зміївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , на яку покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, щодо якого застосовано арешт.

4. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1