Справа № 206/4785/18
Провадження № 1-кп/206/75/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2019 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000603, внесене до ЄРДР 04 червня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Макіївки Донецької області, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпіла - ОСОБА_6
захисник-адвокат - ОСОБА_7 ,
обвинувачена - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
03.06.2018 року близько
20 год. 00 хв., поліцейський 8 роти 3 батальону управління патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_6 та інспектор 8 роти 3 батальйону управління патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_8 згідно розстановки сил та засобів батальйону № 3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у складі автопатруля № 807 на службовому автомобілі «Тойота Пріус», держаний номеврний знак НОМЕР_1 , заступили на чергування по охороні громадського порядку у Самарському районі м. Дніпро.
04.06.2018 року, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час несення служби в складі автопатруля № 807, виконуючи покладені на них службові обов`язки, рухаючись на службовому автомобілі «Тойота Пріус», держаний номерний знак № НОМЕР_1 , по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро, поблизу будинку № 55 звернули увагу на автомобіль «ВАЗ 21044», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався перед ними, у зв`язку з тим, що на державному номерному знаку автомобіля знаходилась сітка чорного кольору, яка перешкоджала ідентифікувати державний номер вищевказаного автомобіля, що є порушенням п.2.9.В. правил дорожнього руху, у зв`язку із чим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було прийнято рішення про зупинку автомобіля «ВАЗ 21044», державний номерний знак НОМЕР_2 , для проведення перевірки технічного паспорту та посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Зупинивши зазначений автомобіль поблизу будинку № 55 по вул. 20-річчя Перемоги в м. Дніпро, співробітники УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_8 направились до автомобіля та побачили як з нього вийшли чоловік, який керував транспортним засобом, та дві жінки, які були його пасажирами, як було встановлено це були ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
В ході бесіди співробітників УПП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , який керував вказаним транспортним засобом, у працівників УПП виникла обґрунтована підозра у тому, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, він вів себе зухвало та здійснював опір співробітникам поліції, що мало свій вираз у фізичному опорі при затриманні, у нього була нечітка мова та йшов різкий запах алкоголю з порожнини рота.
З метою виконання покладених на співробітників управління патрульної поліції функцій, у зв`язку із тим, що ОСОБА_9 здійснював опір та не бажав виконувати законні вимоги співробітників патрульної поліції, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було прийнято рішення про застосування стосовно ОСОБА_9 поліцейського заходу примусу, передбаченою ст. 42 Закону України «Про національну поліцію», а саме фізичного впливу із застосуванням спеціальних засобів кайданки.
В той же час у ОСОБА_3 , яка в силу власних переконань не погодилась з законними діями працівників УПП в м. Дніпрі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння поліцейському 8 роти 3 батальйону управління патрульної поліції м. Дніпро ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, при цьому достовірно знаючи, що остання являється працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні покладених на неї державою службових обов`язків.
Так, ОСОБА_3 , яка знаходилась в тому ж місці та в той же час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівник правоохоронного органу (Національної поліції України), який знаходиться при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, підійшла на відстань витягнутої руки до ОСОБА_6 та штовхнула останню у бронежилет, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень співробітнику поліції, правою рукою схопила ОСОБА_6 за її ліву руку та штовхнула останню від себе. Після чого не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_3 нанесла два удари кулаком своєї правої руки в область обличчя співробітника поліції ОСОБА_6 ..
В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілій

ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на підборідді ліворуч, по передній поверхні лівого плеча на межі середньої та нижньої третини; крововиливу на червоній каймі нижньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно; 15 ти ділянок осадження по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній третині, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині, по передній поверхні правого плеча у верхній третині з переходом частково на проекцію пахвової ямки, які згідно висновку судово-медичного експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в судовому засіданні визнала частково та пояснила, що в цей день вона їхала разом з чоловіком та подругою в ж/м Придніпровськ, вона знаходилась за кермом автомобіля,а її чоловік та подруга на задніх пасажирських сидіннях транспортного засобу, в цей час вона побачила проблискові маячки та звуковий сигнал транспортного засобу працівників патрульної поліції, вона зупинилась та до них підійшли працівники патрульної поліції, які повідомили, що її чоловік був за кермом в стані алкогольного сп`яніння, та вирішили його затримати, однак її чоловік казав , що нікуди не піде, внаслідок чого працівники патрульної поліції почали його затримувати ( заламувати), після чого вона підбігла до свого чоловіка та намагалася йому допомогти, однак її намагались забрати від чоловіка, внаслідок чого вона вдарила 2 рази кулаком правої руки дівчину, яка стояла поруч. Зазначила, що визнає вину в тому, що вона вдарила дівчину, однак не визнає в тому, що це був працівник поліції, оскільки вона погано бачить із-за вад зору.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою своєї вини, винуватість останньої повністю підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 (працівник патрульної поліції) пояснила суду, що 03 червня 2018 ркоу вона заступила на службу разом з напарником ОСОБА_8 , патрулюючи ж/м Придніпровськ, вони побачили по вул.. 20-річчя Перемоги біля буд.№55 транспортний засіб ВАЗ зеленого кольору, якій порушував ПДР, у зв`язку з чим було прийнято рішення про зупинення даного транспортного засобу. Коли зупинили вищезазначений транспортний засіб, з нього вийшов чоловік та почав уходити, її напарник ОСОБА_8 пішов за даним чоловіком, вона згодом теж пішла за даним чоловіком. Зупинивши цього чоловіка у дворі, вона почала пояснювати йому причину зупинки транспортного засобу, та попросила у нього документи для встановлення особи, однак останній відмовлявся та поводив себе дуже агресивно, внаслідок чого було прийнято рішення доставити даного чоловіка до Самарського ВП, в цей час з тарнспорного засобу ВАЗ вийшла обвинувачена та ще одна дівчина, та коли вони затримували чоловіка обвинуваченої, вона почала перешкоджати цьому та почала хапати ОСОБА_8 за руки та рукава, на що вона, потерпіла, попрохала її припинити данні дії, у відповідь ОСОБА_3 повернулася до неї та почала нецензурно лаятися, схопила її за ліву руку та вдарила її по обличю та розбила їй губу. Додатково зазначила, що обвинувачена не могла не розуміти, що вона працівник патрульної поліції, оскільки вона була в форменому одязі та на транспортному засобі «Приус», в якому були включені проблискові маячки.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 (працівник поліції) пояснив суду, що влітку 2018 року вони з потерпілою патрулювали ж/м Придніпровськ по вул. 20-річчя Перемоги біля буд.55 помітили транспортний засіб ВАЗ, який рухався з порушенням ПДР, подавши спеціальний сигнал та включивши проблискові маячки, вони зупинили даний транспортний засіб. Коли автомобіль зупинився, з нього вийшов чоловік, який перебував за кермом та почав тікати, він в свою чергу погнався за даним чоловіком та, зупивши його, спитав навіщо той тікає, на що дана особа повідомила, що вона не була за кермом, однак в цей час на лавочці біля будинку сиділи ще двоє людей, які повідомили, що саме цей чоловік керував транспортним засобом. Коли він вирішив затримати даного чоловіка та доставити до Самарського ВП, з його автомобіля вийшла обвинувачена та заважала йому його затримати, хапала його за руки та за одяг, потерпіла намагалась завадити протиправним діям обвинуваченої, однак обвинувачена не реагувала та вдарила потерпілу по обличчю в область губи.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (працівник поліції) пояснив суду, що 03 червня 2018 року він заступив в нічне чергування, по рації їм поступив сигнал з проханням про допомогу працівникам патрульної поліції по вул. 20-річчя Перемоги, біля буд.55. Прибувши за даною адресою, він побачив, як ОСОБА_8 намагався затримати чоловіка обвинуваченої, однак йому заважали обвинувачена та ще якась особа, внаслідок чого він допоміг затримати чоловіка обвинуваченої. Після затримання вищезазначеної особи потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що їй обвинувачена розбила губу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він рухався з дружиною та її подругою ОСОБА_12 в транспортному засобі, за кермом якого перебувала його дружина, побачивши проблискові маячки його дружина вирішила зупинитися. Після зупинки він вийшов з автомобіля, щоб справити свої природні потреби, однак працівники патрульної поліції попросили його повернутися до машини та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, повідомивши, що він керував транспортним засобом, однак він відмовився, оскільки це звинувачення було безпідставне. Додатково зазначив, що він не бачив, щоб дружина била потерпілу, а також те, що він також не бачив, в якому одязі одягнуті були чоловіки та потерпіла. Проблискових маячків патрульної поліції він також не бачив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона рухалась в транспортному засобі разом з обвинуваченою та її чоловіком, за кермом перебувала обвинувачена ,а вона з її чоловіком сиділи на задніх пасажирських сидіннях, обвинувачена вирішила зупинитися, а її чоловік вийшов справити свої природні потреби, через пару хвилин вона побачила сутичку між чоловіком обвинуваченої та ще якимось чоловіком, вона разом з обвинуваченою вийшла з автомобіля та попрямували туди, де була сутичка, поруч з тим місцем була ще лавка, на якій були чоловіки, які теж туди попрямували та підбігли до чоловіка обвинуваченої та почали сваритися з ним, після чого працівники патрульної поліції почали затримувати чоловіка обвинуваченої. Повідомила, що у неї та обвинуваченої конфлікту з працівниками патрульної поліції не було, а обвинувачена лише намагалася захистити свого чоловіка.
Крім вищезазначених показів потерпілої та свідків, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження які ніким не оспорені та не спростовані, а саме:
- витягом з наказу №466/ос від 03 листопада 2017 року, яким ОСОБА_6 призначено на посаду поліцейського роти №8 батальйону №3, просивоївши їй спеціальне звання рядового поліції та закріпивши за нею спеціальний жетон з індивідуальним номером 0127492, з 06 листопада 2017 року (т.1, а.п.64);
- посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції (т.1, а.п.58-61);
- розтановкою сил та засобів батальйону №3 УПП в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого ОСОБА_6 чергувала разом з ОСОБА_8 з 20 години 03.06.2018 року по 08 годину 04.06.2018 року (т.1, а.п.62-63);
- протоколом огляду місця події від 04.06.2018 року, в ході якого об`єктом огляду була територія ділянки, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги,навпроти житлового дев`ятиповерхового будинку №55 (т.1, а.п.11-12);
- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої від 04.06.2018 року з фототаблицею, згідно з яким остання продемонструвала механізм та спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень (т.1, а.п.23-26);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого свідок впізнала особу жіночої статі під №2, яка близько 00:10 год. 04.06.2018 року знаходилася біля буд. АДРЕСА_3 , яка вдарила декілька разів співробітника УПП та не виконувала законні вимоги співробітників поліції, ображала їх нецензурною лайкою (т.1, а.п.34-35);
- висновком судово-медичного експерта № 1729 е від 12.06.2018 року, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на підбородді ліворуч, по передній поверхні лівого плеча на межі середньої та нижньої третини; крововиливу на червоній каймі нижньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно; 15-ти ділянок осадження по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній третині, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині, по передній поверхні правого плеча у верхній третині з переходом частково на проекцію пахвової ямки. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синці блакитно-червоного кольору, без чітких меж, садна з блідо-червоним, дещо вологим дном, нижче рівня, оточуючої шкіри) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін до 1-ї доби до моменту огляду, тобто і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у клопотанні. Виявлені у неї тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер та локалізацію (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним лініям) виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що положення потерпілої в момент отримання тілесних ушкоджень могло бути різноманітним та змінюватись. Також, враховуючи характер, локалізацію (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним лініям) та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характериними для спричинення при одномоментному падінні з висти власного зросту (т.1, а.п.43-45);
- додатковим висновком судово-медичного експерта № 1733 е від 15.06.2017 року, згідно з яким локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 в області обличчя та лівого плеча, не суперечать механізму їх утворення, на який вказує остання, в ході проведення слідчого експерименту за її участю. У ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на підбородді ліворуч, по передній поверхні лівого плеча на межі середньої та нижньої третини; крововиливу на червоній каймі нижньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно; 15-ти ділянок осадження по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, по задній поверхні правого плеча у верхній третині, по задньо-внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині, по передній поверхні правого плеча у верхній третині з переходом частково на проекцію пахової ямки. Також враховуючи характер, локазілзацію (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним лініям) та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характериними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту (т.1, а.п.39-41);
- протоколом огляду відеозапису від 24 червня 2018 року та диском з відеозаписом, з якого вбачається, як послідовно обвинувачена спричиняє тілесні ушкодження потерпілій (т.1, а.п.а.п.50-51, 53).
Суд вважає вину ОСОБА_3 повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.
Судом у ході судового розгляду при дослідженні даних письмових доказів порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.
Суд розцінює поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду та часткове визнання вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для неї судово-слідчій ситуації.
Суд не може розцінювати як доказ невинуватості обвинуваченої її покази у суді стосовно обставин вчинення злочину, а саме про те, що вона не знала про те, що спричиняє тілесні ушкодження працівнику правоохороних органів, оскільки її провина повністю підтверджується дослідженими доказами по справі, а саме послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка, як в ході досудового слідства, у тому числі під час проведення слідчого експерименту, так і в судовому засіданні, пояснювала, що обвинувачена умисна спричинила їй тілесні ушкодження. Пояснення потерпілої об`єктивно підтверджуються показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а також висновком судово-медичного експерта № 1729 е від 12.06.2018 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження, які спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), та додатковим висновком судово-медичного експерта № 1733 е від 15.06.2018, згідно якого локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 в області обличчя та лівого плеча, не суперечать механізму їх утворення, на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участю, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_13 , і крім того записом з нагрудних камер потерпілих.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачена раніше з потерпілою ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не знайома, між ними не має неприязних стосунків, а тому у останніх не має приводів оговорювати обвинувачену.
Таким чином, місце вчинення правопорушення, обставини спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних пошкоджень саме як працівнику правоохоронного органу та поведінка обвинуваченої під час їх спричинення, активний опір працівникам поліції, свідчить про направленість умислу на заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Позиція захисту про необхідність виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.345 КК України з тих підстав, що обвинувачену вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за дані події, суд не може прийняти до уваги, оскільки з оглянутої в судовому засіданні справи №206/3247/18 відносно ОСОБА_3 при вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП вбачається, що останню 31 серпня 2018 року було визнано винною постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська в тому, що 04.06.2018 року приблизно о 00 годині 25 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул.20-річчя Перемоги, біля будинку №55, громадянка ОСОБА_3 вчиняла дрібне хуліганство, а саме: нецензурно лаялася в громадському місці, порушуючи громадський порядок та спокій громадян, тобто було визнано винною за інші події, а не за спричинення тілесних ушкоджень працівнику праоохороних органів.
Також суд не приймає до уваги доводи обвинуваченої в тому, що в період інкриміновоного їй злочину вона керувала транспортним засобом, оскільки дані доводи спростовуються дослідженою в судовому засіданні справою №206/3254/18, відповідно до якої її чоловіка ОСОБА_9 було визнано винним поставною Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2018 року в тому, що 04.06.2018 року о 00 годині 22 хвилин у м. Дніпро, по вул. 20-річчя Перемоги, поблизу будинку №55, саме він керував транспортним засобом ВАЗ-21044, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, агресивна поведінка. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_9 відмовився в присутності двох свідків.
До показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд відноситься критично,оскільки ОСОБА_9 є чоловіком ОСОБА_3 ,а свідок ОСОБА_10 є близькою подругою останньої, що ставить під сумнів їх об`єктивність та відсутність зацікавленості і упередженості, при цьому покази вказаних свідків не відповідають вимозі їх достатності, оскільки не узгоджуються з іншими доказами.
При цьому суд критично оцінює посилання захисту на відсутність умислу обвинуваченої на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням нею як працівником службових обов`язків та невстановлення органом досудового розслідування мотиву кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, органи внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

Як встановлено судом, безпосередньо події злочину передувало виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_6 , належне виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_6 не влаштовувало ОСОБА_3 та викликало в неї бажання спричинити останній тілесні ушкодження, на що і наголошували свідки в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги доводи захисника.

Суд вважає необґрунтованим посилання сторони захисту на відсутність мотиву злочину, оскільки у даному випадку законодавець передбачив у диспозиції статті спеціальний мотив (у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу саме службових обов`язків), який і зазначений в обвинувальному акті.

З відео нагрудних камер працівників патрульної поліції вбачається, що фари світять на місце, де вибігає обвинувачена ОСОБА_3 , та штовхає свідка ОСОБА_8 в цей час потерпіла ОСОБА_6 намагається припинити противправні дії останньої, та в цей час обвинувачена повертається до неї та, дивлячись обличчям в обличчя починає спричиняти потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме бити її кулаком правої руки по обличчю, тобто розуміючи, що це працівники патрульної поліції, у зв`язку з цим суд вважає безпідставними доводи обвинуваченої, про те, що вона не розуміла та начебто не бачила із-за вад зору, що це працівники патрульної поліції.

Отже суд вважає вину обвинуваченої повністю доведеною вищенаведеними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 умисно заподіяла працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.345 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Приймаючи до уваги наявність обставин, враховуючи ставлення самої обвинуваченої до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: ДВД диск з записами нагрудної камери співробітників УПП, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1