У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000025 від 04.09.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000025 від 04.09.2018 у якому громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України. Так, громадянин України ОСОБА_4 , будучи обізнаним із законодавством України та про існування у складі терористичної організації «ДНР» так званих «Міністерства фінансів «ДНР», «Міністерства доходів та зборів «ДНР», «Центрального Республіканського Банку «ДНР», утворених всупереч чинного законодавства України, діючи умисно, перереєстрував на тимчасово окупованій території України, у м. Сніжне, суб`єкт господарської діяльності в структурі терористичної організації «ДРН» під назвою «Публичное акционерное общество «Снежнянская швейная фабрика «Снежинка» (далі ПАТ «Сніжнянська швацька фабрика «Сніжинка») для здійснення незаконної господарської діяльності з наданням послуг підприємствам, установам, організаціям в т.ч. військовим, з пошиття та постачання форменого одягу та інших текстильних виробів на тимчасово окупованій території України та сплати так.зв. «податків», «зборів», «платежів» до т.зв. «бюджету «ДНР» через «Центральний Республіканський банк «ДНР». Також, для забезпечення функціонування ПАТ «Сніжнянська швацька фабрика «Сніжинка» в фінансово-господарській системі терористичної організації «ДНР» та здійснення фінансових операцій 04.05.2015 та 19.06.2015 було відкрито розрахункові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 відповідно, в так.зв. «Центральному Республіканському Банку «ДНР». ОСОБА_4 , діючи від імені ПАТ «Сніжнянська швацька фабрика «Сніжинка», здійснював господарську діяльність, надавав послуги підприємствам, установам, організаціям та іншим підрозділам «ДНР», в т.ч. військовим, з пошиття і постачання форменого одягу та інших текстильних виробів на тимчасово окупованій території України. ОСОБА_4 домовився з керівниками структурних підрозділів т.зв. «МЧС «ДНР» про виготовлення та постачання останнім форменого одягу. За результатами даних договірних відносин, за період вересень-грудень 2017 року, на виробничих потужностях ПАТ «Сніжнянська швацька фабрика «Сніжинка» було виготовлено та в подальшому поставлено на адресу т.зв. «МЧС «ДНР» - структурного підрозділу терористичної організації, форменого одягу на загальну суму 230 708 російських рублів, що становить по курсу НБУ 105 569 грн.

На підставі викладеного, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Артемівськ Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та з конфіскацією майна.

Встановлено, що у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться наступні транспортні засоби: автомобіль марки «Opel Omega», 1987 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Газ 5201», 1975 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна вважаю за доцільне розглянути подане слідчим клопотання про арешт майна без повідомлення його власника.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ч. 2 п. 3 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути конфісковано у випадку призначення судом відповідного покарання.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно із забороною на відчуження, розпорядження та користування, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки «Opel Omega», 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Газ 5201», 1975 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1