Суддя ОСОБА_1
Справа № 640/7296/18
Провадження № 1-кп/644/333/19
У Х В А Л А
22 серпня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю: прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , секретаря ОСОБА_8 , у відкритому судовому засіданні з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и в :
Прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність чи спробувати ухилитись від суду, продовжують зберігатись.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 вважав недоцільним та безпідставним продовження тримання його підзахисного під вартою, в обґрунтування чого посилався на відсутність ризиків, які б обумовлювали необхідність зберігати ОСОБА_11 такий суворий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу. Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».
Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , суд приймає до уваги, що на момент розгляду даного питання існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину та ризики того, що обвинувачений може вчинити спробу переховуватись від суд чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
На підтвердження зазначених ризиків свідчить, по перше, те, що з урахуванням пред`явленого обвинувачення і в разі доведеності вини, ОСОБА_11 може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а, по друге, відсутність у обвинуваченого законного джерела до існування, обвинувачення у систематичному вчиненні злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, свідчить про можливість продовження злочинної діяльності з метою отримання незаконного прибутку, як джерела до існування.
З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_11 процесуальних обов`язків і не перешкодить можливим спробам продовження останнім злочинної діяльності або ж переховуванню від суду.
Суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу, як про те просив захисник, оскільки за наявності викладених вище ризиків, застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не перешкодить можливим спробам ОСОБА_11 ухилитися від суду чи продовжити злочинну діяльність.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Дію запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою продовжити до 20 жовтня 2019 року.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування;
4) утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2