Справа № 296/5239/19
Вирок
Іменем України

02 грудня 2019 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001576 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня-спеціальна, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.01.2002 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 25.08.2005 р. Корольовським районний судом м. Житомира за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волію На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.09.2012 р. іспитовий строк скасовано, засудженого направлено для відбуття призначеного покарання; 19.02.2019 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 128 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2019 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебував поблизу буд. № 3 по вул. Корольова в м. Житомирі, територія якого огороджена металевим парканом.

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, яке знаходилось на подвір`ї вище зазначеного будинку, що належить потерпілій ОСОБА_8

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, яке знаходилось на території домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, в цей же день час та місці, користуючись тим, що за ними із сторонніх осіб ніхто не спостерігає та його дії залишаються таємними, проник на територію даного домоволодіння, де в подальшому зайшов до гаражного приміщення, яке розташоване на території даного домоволодіння.

Перебуваючи у вказаному приміщенні та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 оглянув вказане приміщення, де виявив металевий двигун, вагою 80 кг, вартістю 5,70 гривень за один кг, а всього на загальну суму 456 гривень.

В цей де день та час, в цьому ж місці ОСОБА_7 , зустрівши свого знайомого ОСОБА_9 , звернувся до останнього з проханням допомогти винести викрадене майно з гаражного приміщення, розташованого поряд з будинком АДРЕСА_2 , повідомивши при цьому ОСОБА_9 , що має дозвіл від власниці, оскільки остання є його родичкою.

Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 винесли викрадене майно з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий пересічними громадянами.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, що належить ОСОБА_8 , а саме металевий двигун, вагою 80 кг, вартістю 5,70 гривень за один кг, а всього на загальну суму 456 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах в гаражі, розташованому на території домоволодіння по АДРЕСА_2 намагався викрасти металевий двигун. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суворо його не карати. Також пояснив, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я не відпрацював призначенні вироком суду 240 годин громадських робіт, в подальшому має намір відпрацювати.

Належним чином викликана в судове засідання потерпіла ОСОБА_8 не прибула, направила до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутності.

Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185КК України, як умисні дії, які виразились незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, потерпіла ОСОБА_8 на суворості призначеного покарання ОСОБА_7 не наполягала, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі без ізоляції від суспільства, а тому вбачає підстави до застосування ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що цілком відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_7 вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19.02.2019 року засуджений за ч. 1 ст. 128 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт та протягом невідбутої частини покарання вчинив новий умисний злочин, а тому відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, застосовує правила, передбачені ст. ст. 71,72 Кримінального кодексу України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, ст. ст. 71, 72, 75, 76 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності з ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та місця роботи; періодично в встановленому порядку відмічатися в органах пробації .

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 19.02.2019 р., яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст.128 КК України на 240 годин громадських робіт, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання 3(три) роки 10 днів позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності з ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу органів пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання та місця роботи; періодично в встановленому порядку відмічатися в органах пробації .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази: металевий двигун вагою 80 кг, переданий на зберігання власнику ОСОБА_8 , залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1