Справа № 357/9718/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2019 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002339 від 16.08.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.02.2011 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

- 29.05.2012 тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 11.07.2014 звільнений від відбування покарання Бориспільським міськрайонним судом Київської області з Бориспільської ВК Київської області (№119) на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію 2014 року»;

- 25.12.2014 тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки;

- 14.01.2016 тим же судом за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 09 серпня 2019 року з Київського слідчого ізолятору у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16.08.2019 близько 19.00 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. № 4 по вул. Ярмаркова в м. Біла Церква Київської області, побачив потерпілу ОСОБА_6 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок разом із золотим кулоном із зображенням ікони «Діва Марія з Ісусом», належний останній. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним золотим кулоном.

Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння золотим кулоном, належним потерпілій ОСОБА_6 та переслідуючи при цьому корисливий мотив, ОСОБА_3 наблизився до потерпілої та шляхом ривка зірвав з шиї останньої золотий кулон із зображенням ікони «Діва Марія з Ісусом», 585 проби вагою 1,81 грама вартістю 2289 гривень 43 копійки, таким чином умисно, повторно, відкрито, заволодів належним потерпілій ОСОБА_6 , майном, чим заподіяв матеріальної шкоди останній на суму 2289 гривень 43 копійки та в подальшому зник з місця вчинення злочину та розпорядився здобутим незаконним чином майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому злочину, обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю. Показав суду, що 16.08.2019 близько 19.00 год. знаходячись біля буд. № 4 по вул. Ярмаркова в м. Біла Церква Київської області, побачив потерпілу ОСОБА_6 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок разом із золотим кулоном, наблизившись до потерпілої та шляхом ривка зірвав з шиї останньої золотий кулон. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Показання ОСОБА_3 є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.
Таким чином, враховуючи, що ні обвинувачений ОСОБА_3 ні інші учасники судового провадження, не оспорюють зібрані під час досудового розслідування докази по обставинах вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому, суд, у відповідності до положень, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає їх дослідження в судовому засіданні, недоцільним.
Прокурор вважає за можливе розглядати дане кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Суд вважає що дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, рецедив злочину.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу, обставини, які пом`якшують його покарання, обставин, які обтяжують його покарання.
Так відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин проти власності, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря- нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2011 року, офіційно не працевлаштований, за місцем відбування покарання характеризується негативно.
Таким чином, враховуючи наведені по справі обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні злочину, повністю відшкодував завдані потерпілій матеріальні збитки, враховуючи дані про особу ОСОБА_3 який є особою молодого віку, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкції ст. 186 КК України за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків не зробив і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, а тому вважає, що покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі на певний строк.
Цивільний позов не заявлений, витрати на проведення експертиз не заявлялись.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому, на підставі ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати із часу його фактичного затримання, тобто з 16.08.2019 року.
До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 строк запобіжного заходу у виді триманні під вартою та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.
Речові докази по справі: золотий кулон із зображенням ікони «Діва Марія з Ісусом», яка належить потерпілій ОСОБА_6 - повернути останній по приналежності.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1