ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/5822/18 Номер провадження 11-кп/814/848/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження №0002891 від 3.09.2018 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2019,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого :

4.08.1993 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 140, 44,81, ч.3 ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі;

19.02.1997 Воєнним судом Харківського гарнізону за ст. 240 П «В», ст. 81, ч.3 ст. 42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

5.06.2007 Зарічним районним судом м. Суми за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України на 3 місяці арешту;

31.07.2014 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

11.05.2017 Зарічним районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

6.12.2017 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185, ст. 69 К України до покарання у виді 1700 грн.;

27.08.2018 Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту.

2.10.2018 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту.

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання ОСОБА_8 , шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2018, більш суворим покаранням за цим провадженням, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня обрання запобіжного заходу, у виді тримання під вартою від 03.09.2018.
Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 429,00 грн. за проведення судових експертиз.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 3.09.2018 приблизно 10 год. 21 хв. у магазині «Сьогодні Аврора» за адресою: пр. Лушпи, 10/1 м. Суми, діючи повторно, таємно взяв з полиці 7 шт. чоловічих трусів марки «in.incont», заховав їх собі під одяг та намагався покинути приміщення магазину не розрахувавшись за товар. У цей час його дії були помічені працівником магазину, яка спробувала його затримати, але ОСОБА_8 відштовхнув останню та відкрито зник з місця вчинення злочину з товаром, за який він не розрахувався, чим спричинив матеріальні збитки в сумі 392, 00 грн. У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого вирок змінити в частині призначення покарання, призначивши ОСОБА_8 менш суворе покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, те хоч злочин кваліфіковано за ч.2 ст. 186 КК України, але реальної небезпеки жодним особам не було, фактично злочин є не більш небезпечним аніж крадіжка, обвинувачений ОСОБА_8 вибачився, демонстрував щирість каяття, зобов`язувався не допускати злочинів в подальшому, відсутність претензії у потерпілої.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок змінити в частині призначення покарання, призначивши менш суворе покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 просить врахувати: його захворювання туберкульоз, і те, що він вину визнав, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків від вчиненого злочину не настало, майно було повернуто, мати його пенсіонерка та думку потерпілої, яка його ОСОБА_8 вибачила.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили помякшити покарання обвинуваченому, прокурора, який заперечив, щодо задоволення апеляційних вимог захисника та обвинуваченого, посилаючись на законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у злочині, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме як умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) вчинені повторно, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого через суворість, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, має незадовільний стан здоров`я, схильність останнього до вчинення злочинів проти власності, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів враховує доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність у останнього захворювання - туберкульоз, і те, що потерпіла сторона не має претензій, визнання вини обвинуваченим, але на правильність оскаржуваного судового рішення щодо призначення покарання обвинуваченому це не впливає.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Отже, призначене судом ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 та 70 КК України, яке є мінімальним відповідно санкції ч.2 ст. 186 КК України, призначене із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання у тому числі і ті, які просять врахувати в апеляційних скаргах захисник та обвинувачений ОСОБА_8 та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом`якшення покарання, як просить обвинувачений, колегією суддів не встановлено.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст. 186 КК України, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Що стосується доводів обвинуваченого та захисника про наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, але дані обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим. Крім того, обговорюючи можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який є неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став, натомість, повторно, вчинив злочин до ухвалення попереднього вироку, а саме 2.10.2018 Ковпаківським районним судом м. Суми. З огляду на наведене підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому відсутні.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 як про це ставиться питання в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2019 щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4