В И Р О К
іменем України

03 грудня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв кримінальне провадження № 0000369 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 01.10.2004 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 27.06.2007 по відбуттю покарання;

2) 25.09.2007 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік;

3) 26.10.2007 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 310, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, звільненого 19.12.2008 по відбуттю строку покарання;

4) 01.12.2009 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 10.01.2014 умовно - достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів;

5) 20.07.2016 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці;

6) 11.04.2017 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 07.12.2018 умовно - достроково на невідбутий строк 1 місяць 9 днів;

7) 11.09.2019 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяці позбавлення волі;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2019, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , який знаходився по вул. Гагаріна в м.Зміїв Харківської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , після чого у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останньої.
З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 пройшов за ОСОБА_5 на стежку поблизу автомобільного мосту через р. Мжа по вул. Харківській в м. Зміїв Харківської області, де, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, наздогнав ОСОБА_5 та наніс їй декілька ударів кулаками в грудну клітину та обличчя, один удар ногою в праву голінь, чим спричинив останній фізичний біль та повалив її на землю, де, подавляючи опір ОСОБА_6 , наніс їй не менше п`яти - шести ударів кулаками в грудну клітину та обличчя, чим завдав їй фізичний біль, після чого руками зірвав з шиї ланцюжок з медичного золота жовтого кольору з ладанкою з медичного золота жовтого кольору та сережки з медичного золота жовтого кольору.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2469/19 від 19.07.2019 р., на суму 376 грн. 65 коп.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинений повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Суд, досліджуючи дані про особу ОСОБА_4 , враховує, що він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, розлучений, під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочином, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, та обставини, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

З огляду на те, що ОСОБА_4 засуджено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 КК України, а злочин, за якими ОСОБА_4 обвинувачується в даному кримінальному провадженні, вчинив до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за даним вироком, приєднати 3 (три) місяці невідбутого покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 КК України за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 03.07.2019, зарахувавши в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 03.07.2019 по 03.12.2019 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 2469/19 від 19.07.2019 у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Речові докази: ладанку з металу жовтого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: