Єдиний унікальний номер 728/1361/18
Номер провадження 1-кп/728/160/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2018 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за № 0000349 від 13.06.2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області, проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, утриманців не маючого, пенсіонера за віком, групи інвалідності не маючого, раніше не судимого відповідно до положень ст. 89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018 року близько 15.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи на земельній ділянці господарства, розташованого в АДРЕСА_2 , на грутні раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс близько восьми ударів дерев`яною палицею по тілу ОСОБА_4 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді гематом лівої сідниці та правого стегна, що згідно висновку експерта № 137 від 20.06.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково і показав, що 13.06.2018 року біля 15.00 години між ним та ОСОБА_4 , з якою вони проживають по-сусідству, виникла сварка з приводу того, що його індики перебували на городі ОСОБА_4 . В ході даної сварки він наніс не більше двох ударів палицею по тілу ОСОБА_4 по сідницях та стегнах. З тяжкістю тілесних ушкоджень, нанесених потерпілій погоджується повністю. Цивільний позов визнав частково і згоден сплачувати не більше 2000 гривень потерпілій в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки є пенсіонером і отримує невелику пенсію. Щодо міри покарання, погодився з думкою прокурора, який просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, його вина в скоєнні даного злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 13.06.2018 року біля 15.00 години за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_5 наніс їй до 10 ударів палицею по стегнах, по спині в області нирок внаслідок сварки, яка виникла між ними, оскільки індики ОСОБА_5 ходили по її городу. Цивільний позов підтримала і просила суд задовольнити його. Моральну шкоду в розмірі 4000 гривень обгрунтовує тим, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях. Крім того, після нанесених тілесних ушкоджень вона тривалий час лікувалася та їй зробили хірургічну операцію на нирках, хоча підтверджуючих документів не має. Витрати на правову допомогу просила стягнути в розмірі 3000 гривень, так як сплачувала їх адвокату за складання позовної заяви та за участь у судовому засіданні. Просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 максимальне покарання.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що бачив особисто як ОСОБА_5 наносив удари палицею по ОСОБА_4 . Всього наніс близько 10 ударів по лівій частині тіла стегон, сідниць, із них два удари в область нирок. При цьому остання захищалася, намагалася відштовхнути його від себе. Події відбувалися 13.06.2018 року біля 15.00 години за адресою: АДРЕСА_2 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також:

- висновком експерта за № 137 від 20.06.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 1978 року народження мали місце тілесні ушкодження у вигляді гематом лівої сідниці та правого стегна, в утворенні яких могла мати місце неоднократна (не менше 2-х) дія тупого чи тупих предметів по механізму удару. За ступенем тяжкості вони як в комплексі так і окремо відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Орієнтовна давність виникнення вказаних тілесних ушкоджень становить не пізніше 9 години 20 хвилин 14 червня 2018 року. Особливості характеру та локалізації відмічених тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх за умов, вказаних в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи, а саме: «...наніс тілесні ушкодження, а саме 8-10 ударів дерев`яною палицею...» та виключають можливість одномоментного утворення в умовах падіння на площині. Виставлений у наданих медичних документах діагноз «Забій лівого кульшового суглобу, контузія лівого сідничного нерва, ЗЧМТ, струс головного мозку не підтверджений будь-якими об`єктивними клінічними даними, встановлені лише на підставі суб`єктивних факторів, а саме: на підставі скарг хворої, її накульгуванні, а також на підставі окремих симптомів, які властиві і для інших патологічних процесів при відсутності будь-яких ушкоджень в ділянці голови. Відповідно до примітки п.4.6 «Правил..», в якій вказано, що «Діагноз забій м`яких тканин голови, грудної клітки, живота, тощо, не враховується при оцінюванні ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на підставі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями, при здійсненні оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не брався (а.к.п. 21-22);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2018 року за участю потерпілої та відеозаписом до нього, де потерпіла показала де і як саме ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження (а.к.п.28);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2018 року за участю свідка ОСОБА_6 та відеозаписом до нього, де свідок показав де та за яких обставин ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.к.п.30).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводится лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального провопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюєтся кримінальне провадження.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого з приводу того, що він наніс потерпілій два удари, а не близько восьми-десяти, як зазначають потерпіла зі свідком та вказано в обвинуваченні, оскільки, як вбачається з висновку експерта за № 137 від 20.06.2018 року в утворенні тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_4 могла мати місце неоднократна (не менше двох) дія тупого чи тупих предметів по механізму удару, що не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого. Крім того, як зазначено у висновку експерта: особливості характеру та локалізації відмічених тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх за умов, вказаних в ухвалі про призначення судово-медичної експертизи, а саме: «...наніс тілесні ушкодження, а саме: 8-10 ударів дерев`яною палицею...»

Аналізуючи докази по справі і даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що своїми діями, які виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, його характер, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вважається таким, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, часткове визнання ним своєї вини, його пенсійний вік, а також думку потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому в максимальному розмірі.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 не настало тяжких наслідків.

За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небепеки для суспільства. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено і суд виключає із обвинувачення як пом`якшуючу обставину щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вибрати відносно обвинуваченого покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Такий вид покарання як громадські або виправні роботи, передбачені санкцією ч.1 ст. 125 КК України, до обвинуваченого не може бути застосований, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 та ч. 2 ст. 57 КК України, оскільки він є особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно - небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, що визначено ч. 5 ст. 128 КПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.п 5, 9 вищезаначеної ППВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення пепереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов на суму 4000 гривень 00 копійок в рахунок заподіяної моральної шкоди та 3000 гривень витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

В рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 2000 гривень, оскільки, на думку суду, саме в такому розмірі потерпілій заподіяна моральна шкода. При її визначенні, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд враховує, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнала потерпіла у результаті заподіяння їй тілесних ушкодження обвинуваченим.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.
Повноваження представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 підтверджені свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю за № 171 від 24.12.1997 року та ордером на надання правової допомоги серії ЧН № 054801. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано квитанції до прибуткового касового ордера № 24 від 10.10.2018 року на суму 3000 гривень без детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.19).
Як зазначила потерпіла між нею та адвокатом було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокатом була складена позовна заява та на участь останнього в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, під час підготовчого та судового засідання адвокат не був присутнім, тому, з урахуванням роботи адвоката, а саме складання позовної заяви, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за розгляд цивільного позову, пропорційно до задоволених вимог, зокрема, за часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди (50%) в розмірі 352 гривні 40 копійок.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_5 зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов на суму 4000 гривень 00 копійок в рахунок заподіяної моральної шкоди та 3000 гривень витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок повернення понесених витрат на правову допомогу, а всього стягнути 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Речові докази: оптичні носії СD - диски з вмістом відеозапису залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій а також прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1