Провадження № 1-в/127/805/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у режимі відеоконференції з Державною установою "Вінницька виправна колонія (№86)" клопотання начальника установи про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прогрес Оргеївського району Республіки Молдова, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, громадянина України, раніше судимого:
16.03.2005 року Жмеринським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 24.07.2007 року згідно Закону України «Про амністію» на 8 місяців 26 днів;
01.02.2011 року Першотравневим міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
12.06.2014 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
26.11.2014 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин;
06.06.2016 року Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
По даній справі засуджений 13.07.2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 10.01.2016 року по 29.09.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника установи про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 /
Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", фактично відбув 2/3 строку покарання, за період відбування покарання довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що в установі працює днювальним. До дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, має одне заохочення. Вважає, що став на шлях виправлення. Зазначив, що в 2018 році звертався із клопотанням до суду про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання, однак у задоволенні клопотання йому було відмовлено.
В судовому засіданні 08.11.2018 р. представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 пояснив, що засуджений працює днювальним, один раз був заохочений адміністрацією установи, притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак дисциплінарне стягнення на даний час зняте. В 2018 році засуджений звертався із клопотанням до суду про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання, однак у задоволенні клопотання Вінницьким міським судом Вінницької області йому було відмовлено. Оскільки засуджений фактично відбув 2/3 строку покарання, установа звернулася із даним клопотанням.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що дане клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання надійшло без дотримання строку звернення із клопотанням.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року, згідно якого він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2016 року вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року змінено в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 10.01.2016 року по 29.09.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання рахується з 10.01.2016 року, кінець строку покарання 21.04.2020 року.
Станом на 21.08.2018 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2018 року клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без задоволення.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04.02.2019 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2019 року залишено без змін. Дана ухвала набрала законної сили.
Частинами 1- 3 статті 81 Кримінального кодексу України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 20.10.2016 року по даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)».
З матеріалів оглянутої в судовому засідання особової справи вбачається, що засуджений має одне заохочення та одне дисциплінарне стягнення, яке на даний час зняте, в установі працевлаштований.
Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 від 21.07.2018 року, за час відбування покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» засуджений характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. В установі працевлаштований днювальним відділення соціально-психологічної служби. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці один раз заохочувався адміністрацією установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні, доброзичливі відносини із широким колом засуджених. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставитися з розумною ініціативою, приймає активну участь у їх проведенні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу "Духовне відродження". Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня шляхом читання художньої та наукової літератури. Підтримує соціально-корисні зв`язки із рідними.
Під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 21.12.2016 року. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації, тому що він не стає на шлях виправлення.
Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 строку призначеного покарання 21.10.2017 року. Рішенням комісії засудженому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, так як він не став на шлях виправлення.
Суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.
Як вбачається із матеріалів клопотання та матеріалів особової справи, ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів, однак, після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до вчинення злочинів.
Суд зазначає, що наявність заохочення, сама по собі не доводить виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.
На думку суду, відсутність стягнень під час відбування покарання в даній установі, не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину додержання засудженим режиму відбування покарання.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 06.06.2018 року звертався до Вінницького міського суду Вінницької області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2018 року клопотання ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишено без задоволення. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04.02.2019 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2019 року залишено без змін.
Дане клопотання начальника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 надійшло до суду 31.10.2018 року.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання начальника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання начальника Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86)" про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Суддя