КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за №0007722щодо -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання за ч.2 ст. 309 у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, за ч.2 ст. 307 у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві власності.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві власності.
________________________________
Справа: 11-кп/796/275/2018
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1 .
Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, маючи на меті незаконне придбання з метою подальшого збуту психотропної речовини амфетамін, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину - амфетамін та почав його зберігати з метою подальшого збуту.

18.06.2015 року, приблизно о 21 год. 00 хв., у службовому кабінеті №219, ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю психотропних речовин, працівниками міліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_13 , було вручені грошові кошти в сумі 300 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини - амфетамін у ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_13 , була вручена чоловіча сумка, обладнана аудіо-відео пристроєм для фіксації події.

Того ж дня, приблизно о 21 год. 35 хв., ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 , зустрівся з останнім за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на чотирнадцятому поверсі вказаного будинку. При зустрічі, ОСОБА_13 передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 300 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу ОСОБА_8 , взяв грошові кошти в сумі 300 гривень та передав ОСОБА_13 згорток з фольги, в якому містилась психотропна речовина - амфетамін, масою 0,157 г, тим самим вчинив його незаконний збут.

В подальшому, 18 червня 2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, у службовому кабінеті № 219 ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, під час огляду місця події у ОСОБА_13 було вилучено згорток фольги в якому знаходилась психотропна речовина - амфетамін, масою 0,157 г, яку ОСОБА_8 незаконно збув ОСОБА_13 при проведенні оперативної закупки.

Крім цього, ОСОБА_8 , 24.06.2015 року, приблизно о 22 години 00 хвилин перебуваючи біля станції метро «Лівобережна», в м. Києві, маючи на меті незаконне придбання з метою подальшого збуту психотропної речовини - амфетамін, зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, у якої придбав психотропну речовину - амфетамін та почав його зберігати з метою подальшого збуту.

25 червня 2015 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, у службовому кабінеті №219, ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУМВС України у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю психотропних речовин, працівниками поліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_13 , були вручені грошові кошти в сумі 300 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини - амфетамін у ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_13 , був вручений спеціальний технічний засіб аудіо-відео контролю особи та фіксації події.
Того ж дня, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини - амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 , зустрівся з останнім за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на чотирнадцятому поверсі вказаного будинку. При зустрічі, ОСОБА_13 , передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 300 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу ОСОБА_8 , взяв грошові кошти в сумі 300 гривень та передав ОСОБА_13 , поліетиленовий пакет, в якому містилась психотропна речовина - амфетамін, масою 0,248 г, тим самим повторно вчинив незаконний збут психотропної речовини - амфетамін.

В подальшому, 25 червня 2015 року приблизно о 15 годині 25 хвилин, в службовому кабінеті № 219, ТВМ № 4 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві під час огляду місця події у ОСОБА_13 було вилучено поліетиленовий пакет, в якому містилась психотропна речовина - амфетамін, масою 0,248 г, яку ОСОБА_8 незаконно збув ОСОБА_13 при проведенні оперативної закупки.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є психотропною речовиною.

Крім того, ОСОБА_8 , 23.06.2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи по вулиці Березняківській в. Києві, біля школи № 30, зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка запропонувала йому безоплатно придбати наркотичний засіб канабіс, для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , того ж дня, безоплатно незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, два поліетиленових пакета з пазовим замком, в яких містився наркотичний засіб - канабіс, які утримуючі при собі, переніс до місця свого проживання, а саме до квартири АДРЕСА_3 , де почав незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 25.06.2015 року, в період часу з 19 години 15 хвилин до 20 години 15 хвилин за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , після проведення двох етапів оперативних закупівель, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва, в присутності двох понятих, було проведено обшук, під час якого в кімнаті, де мешкає ОСОБА_8 на підлозі, в дерев`яній шухляді, було виявлено та вилучено два поліетиленових пакета з пазовим замком, в яких містився наркотичний засіб - канабіс загальною масою 12,9 г, який останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 , виключити з обвинувачення епізоди збуту наркотичних засобів та закрити провадження за ч. 1 та ч.2 ст. 307 КК України, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст. 309 на ч.1 ст. 309 КК України та пом`якшити призначене обвинуваченому покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Посилаючись на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б вказували на те, що обвинувачений займався збутом наркотичних засобів. Також вказує на численні порушення норм чинного законодавства, зокрема КПК України та Інструкції «Про порядок проведення оперативної закупівлі».

Крім того, звертає увагу, що згідно показань ОСОБА_13 , останній сам здійснював оперативну закупівлю наркотичних засобів, а тому з достовірністю та впевненістю не можливо стверджувати, що даний свідок особисто придбав наркотичний засіб саме у ОСОБА_8 , оскільки цих обставин не можуть підтвердити жоден із допитаних в судовому засіданні свідків, так як вони не були присутніми під час такої закупівлі, а з тієї фіксації, яка велася технічними засобами взагалі не видно передачі грошових коштів та яку саме речовину куштує ОСОБА_13 і чому він не передав шприц із залишками цієї речовини працівникам поліції.

Також наголошує, що ні під час затримання, ні під час обшуку квартири, у обвинуваченого не було знайдено тих купюр, які він начебто отримав за реалізацію наркотичних засобів, що під час розгляду справи судом не було перевірено обставин, пов`язаних з відносинами між обвинуваченим та ОСОБА_13 , який здійснював оперативну закупівлю наркотичних засобів, чи не було між ними неприязних стосунків, чи в дійсності відбувалася оперативна закупівля, чи не було з боку ОСОБА_13 провокаційних дій щодо обвинуваченого під час закупівлі наркотичних засобів та інші обставини, що можуть мати значення для підтвердження чи спростування вини обвинуваченого або ж обставин, які можуть вплинути під час призначення йому покарання.

У доповненнях та змінах до поданої апеляційної скарги адвоката ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_8 уточнив вимоги апеляційної скарги та просив скасувати вирок суду в частині визнання його винним у вчиненні збуту психотропної речовини по другому епізоду 25.06.2015 року та закрити кримінальне провадження за ч. 2 ст. 307 КК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати. Пом`якшити призначене йому покарання за ч. 1 ст. 307 КК України до 4-х років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 4- х років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25 по 26 червня 2015 року та з 06 березня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку доводів апеляційної скарги зізмінами та доповненнями; пояснення прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, вказуючи на законність і обґрунтованість вироку суду; повторно дослідивши за клопотанням сторони захисту обставини встановлені під час кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження №0007722 та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання зміні з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та при ухваленні вироку судом були дотримані.

Так, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані у встановленому законом порядку докази та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини, а також у повторному незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку щодо доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, який грунтується на показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також інших встановлених під час досудового розслідування та наведених у вироку письмових доказах, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Наведені у вироку показання свідків суд визнав належними та допустимими доказами, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, які отриманні в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України і цими показаннями, які у розумінні ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, підтверджується час, місце та спосіб вчинення вказаних кримінальних правопорушень,

Крім того, на підтвердження свого висновку суд послався на інші долучені до матеріалів кримінального провадження процесуальні джерела доказів, якими були встановлені факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження, зокрема: на постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 15.06.2015 року та 24.06.2015 року, згідно яких постановлено провести негласну слідчу дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини «амфетамін» у ОСОБА_8 ; протоколи про результати контролю за вчиненням злочину від 19.06.2015 року та 26.06.2015 року; протоколи вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо та відео контролю особи, протоколи огляду грошових коштів, огляду покупця, огляду місця події від 18.06.2015 року та 25.06.2015 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 22.06.2015 року та 27.07.2015 року; протокол обшуку квартири АДРЕСА_3 , протокол огляду відеозаписів, що містяться на флеш-карті «Kingstone micro SD 4 GB«, а також на висновки експерта № 1936х від 22.06.2015 року, № 2037х від 24.07.2015 року, №№ 2015х, 2016х, 2017х від 16.07.2015 року, які обґрунтовано визнані судом першої інстанції належними, допустимими і достовірними доказами, з чим також погоджується колегія суддів.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та користуючись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився надати показання по суті пред`явленого обвинувачення.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що знає ОСОБА_25 ( ОСОБА_13 ), який здійснював оперативну закупку психотропної речовини «амфетамін» як особу, яка вживає наркотики, у якого з його батьком ОСОБА_26 був конфлікт через те, що ОСОБА_25 вживав наркотики в під`їзді будинку і батько неодноразово виганяв його з під`їзду. Як з`ясувалось пізніше, з метою оперативної закупки йому зателефонував ОСОБА_25 ( ОСОБА_13 ) та пояснив, що ніде не може дістати наркотики і дуже погано себе почуває, сказав, що має 500 грн. та просив допомогти придбати наркотики на що він погодився та зателефонував своєму знайомому ОСОБА_27 , який міг дістати наркотики, зустрівся з останнім, забрав у нього наркотики та чекав на ОСОБА_25 . Потім зателефонував ОСОБА_25 та сказав, що має лише 300 грн. і забере тільки половину речовини. У себе вдома на склі він розділив дозу, яку придбав у ОСОБА_27 , виніс половину ОСОБА_25 , забрав гроші та передав їх ОСОБА_27 . Приблизно через тиждень йому знову зателефонував ОСОБА_25 , сказав, що хоче забрати другу половину дози, прийшов до нього, приніс 300 грн. і він передав йому наркотики, які останній вжив на місці, що добре видно на відеозапису оперативної закупки та пішов. В цей же день, коли він їхав зі своїм знайомим до ломбарду на таксі, його затримали, а потім за місцем проживання провели обшук та вилучили фрагмент скла та коноплю. Зазначив, що судом не встановлено достатніх доказів для доведення його винуватості за ч. 2 ст. 307 КК України та просив закрити відносно нього кримінальне провадження в частині обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини 25.06.2015 року за ознакою повторності.

Крім того, під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_21 , який пояснив, що у 2015 році співробітники поліції залучали його в якості понятого при проведенні контрольної закупки наркотичного засобу. У призначений час він прибув до районного відділу поліції, бачив на столі в кабінеті гроші, які видавалися закупнику номіналом 100 та 50 гривень, але суму не пам`ятає.Коли вони під`їхали до будинку ОСОБА_28 , з машини вийшов хлопець, який повинен був здійснити оперативну закупку наркотичного засобу, а коли повернувся сказав, що все зробив, протесамої закупки наркотичних засобів він не бачив. Потім закупник про щось розмовляв з працівником поліції біля машини, але про що була розмова він не чув через те, що сидів в машині з іншим понятим, після чого їх відпустили. Через декілька днів приїхав оперуповноважений з паперами і він, переглянувши протокол, поставив свій підпис, однак наркотичного засобу не бачив. На той час він був наркотично залежним і погодився на пропозицію працівників поліції, які пропонували сказати те, чого він не бачив.

Показання свідка ОСОБА_21 , на які посилається сторона захисту в обгрунтування апеляційних доводів щодо недопустимості таких доказів, як протоколи огляду грошових коштів від 25.06.2015 року, огляду покупця від 25.06.2015 року, огляду місця події від 25.06.2015 року, вручення технічного запису відео контролю від 25.06.2015 року за участю понятих ОСОБА_21 і ОСОБА_22 та наявності підстав для закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані ним обставини об`єктивно нічим не підтверджуються та суперечать показанням іншого понятого ОСОБА_22 , який в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що був понятим під час контрольної закупки наркотиків і в його присутності було обшукано закупника, у якого особистих речей крім мобільного телефону не було та якому були видані грошові кошти, після чого він підписав необхідні документи та разом з іншим понятим ( ОСОБА_21 ), закупником та працівниками поліції поїхали в район Березняків, де закупник вийшов з машини, а через 15 хвилин повернувся, показав пакетик з порошком світлого кольору, після чого всі, в тому числі і інший понятий, поїхали до райвідділу поліції, де в той же день вони так само підписали необхідні документи і ніяких пустих аркушів він не підписував.

Крім того, посилання обвинуваченого та його захисників на недопустимість такого доказу як відеозапис проведення першого та другого етапу оперативних закупок психотропної речовини у ОСОБА_8 , що мали місце 18.06.2015 року та 25.06.2015 року які зафіксовані на флеш карті SD 4 GB (т.1 а.с. 219-225) у зв`язку з тим, що цей відеозапис не вдалося відкрити та переглянути під час його дослідження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки неможливість відкрити вказану флеш карту в апеляційному суді була зумовлена відсутністю відповідного технічного обладнання, проте, як було встановлено в судовому засіданні, і цей факт не заперечував обвинувачений, судом першої інстанції під час дослідження доказів вказаний відеозапис був переглянутий і ОСОБА_8 підтвердив, що на відео зображено як він передавав пакет з порошком, який знайшов на вулиці і не знав що в ньому знаходиться, а тому цей доказ був обгрунтовано покладений судом в основу обвинувального вироку і підстави для визнання цього доказу недопустимим відсутні.

Що стосується апеляційних доводів сторони захисту щодо порушення під час досудового розслідування права обвинуваченого на захист через відсутність у нього захисника при врученні підозри у зв`язку з тим, що у дорученні про забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги, адвокату ОСОБА_29 вказано час для його прибуття до слідчого 25.06.2015 року о 23 год., а у повідомленні про підозру зазначено час вручення підозри 25.06.2015 року о 22 год., допит ОСОБА_8 як підозрюваного розпочався о 22 год. 30 хв., що на думку сторони захисту виключає участь адвоката у проведенні о 22 год. та о 22 год.30 хв. вказаних процесуальних дій, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки у вищезазначених процесуальних документах стоять підписи підозрюваного ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_29 , а та обставина, що у дорученні вказано час для прибуття до слідчого пізніше ніж час вказаний у повідомлені про підозру та протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 не може свідчити про проведення цих процесуальних дій без участі адвоката і свідчить лише про технічну помилку особи, яка отримала повідомлення слідчого ОСОБА_30 та складала доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення у справі і висновки суду, які ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, спростовують апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників про недостатність доказів для доведення його винуватості у повторному збуті психотропної речовини 25.06.2015 року та наявності підстав для закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст.307 КК України.

Погоджується колегія суддів і з доводами суду першої інстанції викладеними в обвинувальному вироку про те, що стороною обвинувачення були надані достатні докази на підтвердження наявності передбачених законом підстав для оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_8 та санкціонованого обшуку його житла, в ході проведення яких було здійснено два етапи оперативної закупки психотропної речовини «амфетамін» та в подальшому було вилучено частину грошових коштів отриманих за її збут, які видавались залегендованій особі « ОСОБА_13 » для проведення оперативних закупок психотропної речовини, як з автомобіля при затриманні ОСОБА_8 , так і під час обшуку проведеного в його квартирі.

Отже, всупереч твердженням викладеним в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_14 зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 про наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 307 КК України у вз`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості, колегія суддів, з огляду на вищевикладене, вважає, що суд першої інстанції, дослідивши всі матеріали кримінального провадження в їх сукупності, дійшов правильного висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих правопорушень і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1, ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та за відсутності обставин які б пом`якшували або обтяжували покарання призначив покарання, яке на думку колегії суддів не в повній мірі відповідає загальним засадам та меті покарання.

Оцінивши у сукупності дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема його молодий вік, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, які за класифікацією злочинів, передбачених ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та середньої тяжкості злочинів, а також беручи до уваги, що закон визначає принцип індивідуалізації покарання і держава, вважаючи покарання виправним, превентивним засобом, використовує не надмірні, а лише необхідні заходи, колегія суддів вважає вирок суду в частині призначеного покарання змінити та пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 -х років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 309 КК України до 3-х років позбавлення волі, застосувавши положення ст. 70 КК України.

У відповідності з вимогами ч 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухвалені вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому, враховуючи правові висновки, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17, колегія суддів на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року вважає зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2015 року по 26.06.2015 року, а також з 06.03.2017 року по 23.10.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого зі змінами та доповненнями підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання зміні, шляхом його пом`якшення.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_14 з доповненнями та змінами обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року у кримінальному провадженні №0007722 відносно ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання:
- за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 -х(чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до 3-х(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25.06.2015 року по 26.06.2015 року, а також з 06.03.2017 року по 23.10.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: _______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3