КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене 03 листопада 2018 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , а саме на:
- термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб;

- наручний годинник фірми «Bretling»;

- ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору;
- грошові кошти у сумі 82 915 грн.;
- грошові кошти у сумі 4 000 доларів США;
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт не погоджується з висновками слідчого судді щодо відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, вважаючи, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять обґрунтування, яке саме доказова значення вони мають у кримінальному провадженні № 0001809. Крім того, згідно доводів апеляційної скарги, вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти належать його матері ОСОБА_8 , яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження. Інше вилучене майно, хоча і належить ОСОБА_7 , однак не містить ознак речових доказів. Вказані обставини, на думку представника, не були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, що вказує на однобічність і неповноту розгляду справи. Також, апелянт вважає, що слідчий суддя порушив вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо строку розгляду клопотань про арешт майна.

Одночасно представник зазначає, що хоча він і був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції, проте, його не було повідомлено про дату проголошення судового рішення, а його копію він отримав 13 грудня 2018 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущено.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник просив поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Враховуючи ті обставини, що адвокат ОСОБА_6 не був присутнім при проголошенні постановленого судом рішення, а його копію останнім було отримано 13 грудня 2018 року, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, як такий, що пропущено з поважних причин.
Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали вважає наступне.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001809 в рамках якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме в тому, що він будучи громадянином України, суддею, головою Апеляційного суду АР Крим, нехтуючи ст.ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 1, 2, 4, 55, 66, 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та міста Севастополя до складу Російської Федерації, в продовж березня 2014 року з метою сприяння представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України закликав суддів судів АР Крим прийняти громадянство Російської Федерації та організував роботу Апеляційного та місцевих судів АР Крим відповідно до законодавства Російської Федерації.
03 листопада 2018 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_7 та проведення у нього особистого обшуку було виявлено та вилучено наступне майно:
- термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб;

- наручний годинник фірми «Bretling»;

- ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору;
- грошові кошти у сумі 82 915 грн.;
- грошові кошти у сумі 4 000 доларів США;
Постановою начальника СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 від 04 листопада 2018 року вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001809.
Також слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна з метою збереження речових доказів.
Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності у вилученого майна ознак речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Дослідивши матеріали провадження колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу того, що термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб, наручний годинник фірми «Bretling», а також грошові кошти у сумі 82 915 грн. та в сумі 4 000 доларів США, можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні № 0001809, оскільки надані слідчим матеріали містять достатньо підстав і підозр вважати, що це майно зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може бути об`єктом кримінально протиправних дій, або набуте кримінально-протиправним шляхом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо невідповідності вище зазначеного майна критеріям ст. 98 КПК України є безпідставними.
Не надано представником і належних доказів на підтвердження тих обставин, що вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти належать його матері ОСОБА_8 .
Разом з тим, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для накладення арешту на ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору, оскільки ні з доводів клопотання слідчого, ні з доданих до нього матеріалів не вбачається яке саме доказове значення це майно має у кримінальному провадженні № 0001809. З наданих суду матеріалів не можливо встановити аналітичної прив`язки ланцюжка та хрестика, вилучених у ОСОБА_7 в ході його особистого обшуку, до тих подій, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001809.
Таким чином, в цій частині стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Враховуючи ті обставини, що апеляційний суд не наділений повноваженнями змінювати судове рішення постановлене на стадії досудового розслідування, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, за встановлених обставин, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в частині арешту терміналу телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб; наручного годинника фірми «Bretling»; та грошових коштів у сумі 82 915 грн. і грошових коштів у сумі 4 000 доларів США.

Що стосується арешту ланцюжка та хрестика з металу білого та жовтого кольору, то в задоволенні цієї частини клопотання слідчого слід відмовити.
За таких обставин апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , та накладено арешт на майно, яке було вилучене 03 листопада 2018 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , а саме на:

- термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб;

- наручний годинник фірми «Bretling»;

- ланцюжок та хрестик з металу білого та жовтого кольору;
- грошові кошти у сумі 82 915 грн.;
- грошові кошти у сумі 4 000 доларів США, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_9 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про накладення арешт на майно, яке було вилучене 03 листопада 2018 року під час проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_7 , а саме на:
- термінал телефонного апарату мобільного зв`язку фірми «HONOR» model: AUM-L41 imeil2: НОМЕР_1 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з номером на картці НОМЕР_2 та з флеш накопичувачем пам`яті фірми «Samsung» ємністю 32 Гб; наручний годинник фірми «Bretling»;

- грошові кошти у сумі 82 915 грн.;
- грошові кошти у сумі 4 000 доларів США.
В задоволенні іншої частини клопотання слідчого відмовити.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/572/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1