У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2019 Справа №607/6029/19

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000012, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про скасування арешту на гроші в сумі 13800 євро, посилаючись на те, що його накладено необґрунтовано. У клопотанні зазначено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01.03.2019 року у справі №607/5001/19 задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу РКП СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучене під час обшуку в рамках кримінального провадження №0000012 за ч.3 ст.212 КК України майно: два ноутбуки марки «DELL», копії установчих документів ТОВ «ВР «Вентсол» та грошові кошті в сумі 13800 євро. Арештоване майно та кошти не містять обов`язкової сукупності ознак, які б давали підстави визнати їх доказами у кримінальному провадженні №0000012, а постанова слідчого про визнання вилучених речей, предметів та документів і грошових коштів речовими доказами є неналежно обґрунтованою. Крім того, ні постанова слідчого про визнання предметів речовими доказами, ні ухвала слідчого судді про арешт майна від 01.03.2019 року не містять посилання на обставини, документи чи інші мотиви, на підставі яких суд прийшов до переконання, що вилучені та арештовані предмети, містять достатню сукупність ознак для визнання їх доказами у вказаному кримінальному провадженні. В ухвалі суду не розмежовано, які саме з арештованих речей були об`єктом, а які знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не вказано, які з арештованих речей зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та внаслідок яких конкретних фінансових операцій арештовані кошти набуті кримінально протиправним шляхом. Також ухвала не містить вказівок на те, які експертизи та інші слідчі (процесуальні) дії з арештованим майном є необхідність вчинити органам слідства і чому це неможливо буде здійснити за відсутності арешту на таке майно. Як вбачається із вищевказаної ухвали суду майно (ноутбуки і копії установчих документів) було вилучено в офісному приміщенні ТОВ «ВР «Вентсол» за адресою: м.Тернопіль проспект Ст.Бандери,63, а гроші в сумі 13800 євро вилучені у відділенні «Центральне» Тернопільської філії АТ КБ «ПриватБанк» з банківської комірки, яка орендується/використовується ОСОБА_6 , ТОВ «ВР «Вентсол» (). Як вбачається з матеріалів провадження в даному випадку слідчий просив накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході обшуків і відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.

У ст.173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати наступне: існування обґрунтованої та розумної підозри вважати, що вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і такі докази є достатніми; правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя при накладенні арешту на вказане майно виходив з того, що вилучені документи і техніка, на його думку, відносяться до категорії речових доказів, що зберегли на собі сліди злочину у сфері господарської діяльності, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти, на думку слідчого, набуті кримінально протиправним через фінансові операції, що підтверджуються доказами, отриманими в ході розслідування. За вимогою ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, згадані грошові кошти в розмірі 13800 євро як речові докази повинні підтверджувати подію кримінального правопорушення та винуватість певних осіб у вчиненні цього кримінального правопорушення, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №0000012. Незважаючи на визнання органом досудового розслідування документів, техніки, коштів речовими доказами, належних об`єктивних даних, які б свідчили про їх відповідність критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, немає. При винесенні ухвали від 01.03.2019р. не дотримано вимог ст.172 КПК України, оскільки судовий розгляд було проведено без виклику власників вилученого майна, хоча участь вказаних осіб є обов`язковою. Тим самим, фактично було обмежено їхнє право на доступ до правосуддя та змагальність в кримінальному процесі і позбавлено їх можливості обґрунтування своєї позиції. Внаслідок цього судовий розгляд проведений однобічно, неповно з`ясовано обставини провадження, зокрема, не встановлено власників ноутбуків та коштів, а прийняте судом рішення грунтується лише на безпідставних доводах сторони обвинувачення. Задовольняючи клопотання слідчого про арешт коштів в сумі 13800 євро, що вилучені під час обшуку з банківської комірки, слідчим не доведено, а слідчим суддею не враховано відсутність доказів того, що ці кошти набуті кримінально протиправним шляхом через конкретні фінансові операції, а саме, відсутні відомості про реквізити банківських рахунків, з яких могли бути зняті ці кошти, дату проведення операцій з ними. Тобто відсутні конкретні факти на підтвердження їх набуття саме внаслідок протиправної, на думку слідчого, господарської діяльності ТОВ «ВР «Вентсол», чи ОСОБА_6 . Аналогічно не зазначено та не обґрунтовано, чи можна взагалі їх використовувати, як речовий доказ у кримінальному провадженні та чи вказані кошти є процесуальним доказом наявності події злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, та винуватості певних осіб у його вчиненні.

У відповідності до ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Проте, в матеріалах кримінального провадження, як і в ухвалі суду про арешт майна, відсутні посилання на такі джерела задля обґрунтування доводів про належність арештованих коштів до речових доказів. Всі обставини свідчать про невідповідність вилучених коштів в сумі 13800 євро критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тому що не доведено, чи були вони знаряддям вчинення кримінального правопорушення; чи зберегли на собі його сліди; чи набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як наслідок, порушено вимоги ст.173 КПК України, а саме, не враховано наслідки арешту коштів для їх власника. Арештовані кошти є власними заощадженнями ОСОБА_6 , який зберігав їх в банку в цілях безпеки. Його доходи за попередні періоди (2007-2018рр.) підтверджують спроможність володіти такою сумою коштів.

Згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. П.86.8 ст.86 ПКУ визначено процедуру прийняття та вручення платнику податків податкового повідомлення-рішення за наслідками виявлених порушень в акті перевірки такого платника. Однак, ні акту перевірки, ні податкового повідомлення-рішення податковим органом не складалось і не приймалось. Посилання в ухвалі суду від 01.03.2019 на ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «ВР «Вентсол» в особливо великих розмірах, а це на суму понад 4 млн. грн., є безпідставним і надуманим, оскільки жодних доказів визначення такої суми до сплати не існує з причин вищевикладених. На підставі яких математичних розрахунків слідчим ГУ ДФС і судом встановлено суму ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «ВР «Вентсол» не зрозуміло. Реєстрація кримінального провадження, як і проведені обшуки, за результатами яких вилучено і арештовано кошти в сумі 13800 євро, є абсолютно незаконними і передчасними діями.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо. Право власності є непорушним.

Із аналогічних правовідносин висловив свою позицію Європейський суд з прав людини в справі «Христов проти України», згідно якої суд повинен встановити підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства за захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

На підставі ст.174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання витребувати від СУФР ГУ ДФС у Тернопільскій області матеріали кримінального провадження №0000012 на підставі яких 01.03.2019 року накладено арешт на майно. Перелік цих документів зазначено в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19, копія якої долучена адвокатом ОСОБА_5 до клопотання про скасування арешту.

Прокурор ОСОБА_3 забезпечив прибуття у судове засідання слідчого ОСОБА_4 , який надав ксерокопію клопотання про накладення арешту від 26 лютого 2019 року з якого вбачається, що до нього було долучено документи на 15 аркушах; ксерокопію ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 15.02.2019 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукування документів, речей та носіїв інформації; ксерокопію протоколу обшуку від 25.02.2019 року; ксерокопію ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 15.02.2019 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів(сейфові комірки), котрі орендуються ОСОБА_6 , ТОВ «ВР «Вентсол» та належать АТ КБ «Приватбанк» і знаходяться у відділенні «Центральне» Тернопільської філії АТ КБ «Приватбанк» за адресою м.Тернопіль вул.Руська, 37.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив клопотання адвоката ОСОБА_5 і висловив припущення, що арештовані гроші можуть мати значення для кримінального провадження; Аналогічне пояснив слідчий ОСОБА_4 . Однак, прокурор та слідчий не надали належних і допустимих доказів оригіналів або дублікатів документів, як зобов`язує ст.99 КПК України, для спростування доводів адвоката ОСОБА_5 .

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

В ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 ухвалою від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19, в порядку ст.170 КПК України, не обгрунтовано, що було завданням і метою для накладення арешту на гроші в сумі 13800 євро. Із змісту ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19 вбачається, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно не вирішувалося питання, в порядку ч.2 ст.172 КПК України, щодо повідомлення власника майна. В ухвалі зазначено лише те, що вказано у клопотанні про накладення арешту без посилання на додатки на 15 аркушах, тобто матеріали кримінального провадження, які були долучені до нього. Тобто, немає належного обставини з посиланням на додатки на 15 аркушах - матеріали кримінального провадження, які було долучено до клопотання про накладення арешту на майно, у порядку ст.173 КПК України. Зокрема, вона містить лише посилання на ухвали, яким надано дозволи на обшуки та перелік документів, речей і грошей, які було вилучено під час обшуку. Також, ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19 не має обґрунтування, з посиланням на додатки на 15 аркушах - матеріали кримінального провадження, які було долучено до клопотання про накладення арешту на майно, щодо неправомірного походження арештованих грошей. Крім цього, з ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19 слідує, що службові особи «ВР «Вентсол» шляхом відображення в бухгалтерському та податковому обліках безтоварних операцій з іншими суб`єктами підприємницької діяльності занизили об`єкти оподаткування з податку на прибуток та ПДВ внаслідок чого ОСОБА_10 ухилився від сплати податків на суму 4,5 млн. грн., що є особливо великим розміром. Однак, посилання на акт та рішення про застосування фінансових санкцій відсутні.

Згідно з ст.8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_9 від 15.02.2019 року у резолютивній частині вказано про надання дозволу на проведення обшуку індивідуальних банківських сейфів(сейфові комірки), котрі орендуються ОСОБА_6 , ТОВ «ВР «Вентсол» та належать АТ КБ «Приватбанк» і знаходяться у відділенні «Центральне» Тернопільської філії АТ КБ «Приватбанк» за адресою м.Тернопіль вул.Руська, 37. Отже, з ухвали слідує, що індивідуальні банківські сейфи(сейфові комірки), які належать АТ КБ «Приватбанк» і знаходяться у відділенні «Центральне» Тернопільської філії АТ КБ «Приватбанк» за адресою м.Тернопіль вул.Руська, 37, крім ТОВ «ВР «Вентсол» орендуються ОСОБА_6 .

Крім цього, адвокат ОСОБА_5 надав інформацію індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, що містять звіти за період з 2007 року по 2019 рік з яких вбачається, що протягом тривалого періоду ОСОБА_6 отримував значні доходи. Після вилучення грошей з банківської комірки засновки та учасники товариства не заявляли про те, що ці гроші належать ТОВ «ВР «Вентсол». Тому, сумнівів у тому, що він може бути власником такої суми грошей немає.

Відповідно до ст.41, 62 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним; Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви тлумачаться на користь людини.

Прокурор і слідчий не надали акта про перевірку ТОВ «ВР «Вентсол» і рішення про застосування накладення на це товариство фінансової санкції, тобто не спростували доводи адвоката ОСОБА_5 . Також, прокурор і слідчий не надали належних і допустимих доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_5 про те, що арештовані гроші належать ОСОБА_6 . За таких обставин є підстави вважати, що рішенням про накладення арешту на гроші є помилковим. Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що арешт на гроші накладено не обґрунтовано, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання адвоката ОСОБА_5 задовольнити, арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 від 1 березня 2019 року, ЄУН 607/5001/19 на гроші в сумі 13800(тринадцять тисяч вісімсот) євро скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1