Справа № 202/126/18
Провадження № 1-кс/202/4612/2019
УХВАЛА
Іменем України

26 квітня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно з клопотанням в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 15.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 15.02.2017 року до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов матеріал за заявою ОСОБА_5 щодо неправомірних дій з боку невідомої особи, яка у невстановлений час підробила документи на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєструвала 17.06.2016 року право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2016 року за ОСОБА_7 .

Після того приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 29.07.2016 року зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі частки за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1217, виданий 29.07.2016 року, видавник: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу. Потім 03.08.2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 зареєструвала право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі частки за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1251, виданий 03.08.2016 року.

Відповідно до показань ОСОБА_5 20.09.1985 року між нею та ОСОБА_10 був укладений шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений запис №1163. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, про що у книзі реєстрації актів про смерть зроблений запис №1231.

З жовтня 2000 року за проханням ОСОБА_11 . ОСОБА_5 вселилась мешкати за адресою: АДРЕСА_1 , та постійно з нею мешкала. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла у віці 86 років, при цьому заповіту при житті не залишала, родичів, окрім ОСОБА_5 , не мала. Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

14.04.2016 року державний нотаріус ІНФОРМАЦІЯ_4 видав ОСОБА_5 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В даній постанові нотаріус вказав, що єдиною підставою, по якій ОСОБА_5 не може вступити у спадщину, є відсутність встановленого факту проживання єдиною сім`єю з ОСОБА_11 .

22.04.2016 року ОСОБА_11 звернулась до адвоката ОСОБА_12 для отримання юридичної допомоги по зверненню до суду про встановлення факту, яке має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання єдиною сім`єю з ОСОБА_11 . За вимогою адвоката ОСОБА_11 передала йому оригінали усіх документів, які необхідні для підготовки позовної заяви.

Близько у липні 2016 року ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_5 , що право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2016 року, відповідно до якого право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_7 як за спадкоємцем четвертої ступені за законом.

В матеріалах цивільної справи знаходиться копія договору довічного утримання від 13.09.2015 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Зі слів ОСОБА_5 підпис у даному договорі не відповідає підпису померлої ОСОБА_11 .

Відповідно до показань ОСОБА_7 у 2015 році останній познайомився з ОСОБА_9 , який допоміг ОСОБА_7 зробити новий паспорт. Крім того, ОСОБА_7 разом ОСОБА_9 неодноразово їздили до різних установ, у тому числі до нотаріусів, де підписували невідомі ОСОБА_7 документи. У грудні 2015 року ОСОБА_9 допоміг зареєструвати місце мешкання ОСОБА_7 у ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Також останній вказує, що ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та з ОСОБА_11 не укладав ніяких угод. З листопада 2015 року по січень 2017 року ОСОБА_7 користувався номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з якого спілкувався з ОСОБА_9 .

Відповідно до показань ОСОБА_9 , останній познайомився з ОСОБА_13 у січні-лютому 2016 року, після чого з ОСОБА_13 не спілкувався та ніяких послуг йому не надавав. Однак ОСОБА_14 (дружина ОСОБА_9 ) надавала робочі послуги з господарської діяльності ОСОБА_13 . У липні 2016 року ОСОБА_9 через мережу Інтернет виявив оголошення про продаж будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому при укладанні договорів купівлі-продажу даного будинку виявилось, що володільцем являється ОСОБА_7 . У 2015-2016 роках ОСОБА_7 користувався номером мобільного телефону НОМЕР_2 .

Таким чином, в ході проведення досудового розслідування виникла необхідність отриманні дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів з метою отримання інформації від оператору мобільного стільникового зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », про наступних абонентів НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 , та НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_9 , а саме: зв`язок, отримання ним телекомунікаційних послуг, тривалість, зміст та маршрути пересування з прив`язкою до базових станцій, IMEI.

Тому слідчий просила надати тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться у ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , про абонентів НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , а саме: зв`язок, отримання ними телекомунікаційних послуг, тривалість, зміст та маршрути пересування з прив`язкою до базових станцій, IMEI з прив`язкою до базових станцій у період з 01.11.2015 року по 01.02.2017 року, на паперових носіях та на оптичному носії для лазерних систем зчитування.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в котрій клопотання підтримала, просила задовольнити та розглянути за її відсутності.

Дослідивши матеріали даного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про тимчасовий доступ до речей і документів може дати розпорядження про можливість вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей і документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчим не надано достатніх доказів на підтвердження того, що перелічені в клопотанні документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні. Надані документи не свідчать про наявність передбачених законом обставин, що обґрунтовують необхідність проведення тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », про абонентів НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 .

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 159-160, 162-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », про абонентів НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1