Справа №636/2281/17
Провадження №1-кп/636/7/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000189 від 04.11.2016 року стосовно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахти, Ростовської області, РФ, громадянина України з вищою освітою, розлученого та маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, раніше засудженого 21.03.2017 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та 08.04.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
13.02.2019 року прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку дії обраного відносно нього під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор зазначив, що строк тримання під вартою ОСОБА_3 спливає 19.02.2019 року, але ризики, які встановлені під час обрання запобіжного заходу існують, підозра є обґрунтованою для ступеню необхідного для судового розгляду, а відтак, на думку прокурора є підстави для продовження строку тримання під вартою. Обвинувачений та захисник просили суд вирішити це питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, встановив наступне:

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ст. ст. 176-213 КПК України). Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому 21.04.2017 року був обраний слідчим суддею Чугуївського міського суду Харківської області у вигляді тримання під вартою, потім неодноразово продовжувався, строк тримання під вартою спливає 19.02.2019 року, розгляд справи триває, вирішуються клопотання подані учасниками провадження, як доповнення до судового розгляду, ще не допитаний свідок сторони обвинувачення, тобто станом на момент звернення до суду прокурора з цим клопотанням, судове провадження не завершене до спливу строку дії обраного раніше обвинуваченому запобіжного заходу. Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу. Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначених ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та той факт, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком суду. Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Судом враховується, що ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Суд погоджується із доводами сторони захисту та обвинуваченого, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції». При вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу судом враховується: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, оскільки ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації, розлучений, крім того судом враховується й те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час призначеного йому за попереднім вироком іспитового строку.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обгрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, п. 5 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований ОСОБА_3 під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою вважати продовженим на строк 60 днів, тобто по 14.04.2019 року включно на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: