Номер провадження1-кп/447/111/19
Справа №447/146/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 року Миколаївський районний суд Львівської області
в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засідання в залі суду у місті Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР №0000010 від 13.01.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Пісочна, Миколаївського району Львівської області, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого оператором на ТзОВ « Леоні», зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

в с т а н о в и в :

12 січня 2019 року, 0 18:36 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу, наніс один удар головою в обличчя оперуповноваженому Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 , який в цей час виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про національну поліцію», оскільки прибув на вказану адресу у форменному одязі в складі слідчо-оперативної групи Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області на сімейний виклик, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи справа, травматичної ампутації коронки 2-го зуба на верхній щелепі справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а забійна рана на слизовій оболонці верхньої губи до легкого тілесного ушкодження, таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними та протиправними діями, заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України.

18.01.2019року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі адвоката ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_7 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, обставини яких викладено в оголошеній йому підозрі. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі, і застосуванням ст. 75,76 КК України

В судовому засіданні прокурор та потерпілий, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання .

Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, умови якої відповідають вимогам КПК України та КК України.

Вказана угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і беззастережно.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке йому буде призначене у разі затвердження угоди.

Угода про визнання винуватості не порушує прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.01.2019 року, укладену між заступником начальника Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000010 та обвинуваченим ОСОБА_7 , з участю адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 ( трьох) років обмеження волі .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1