У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003937 від 08.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим з прокурором Полтавської місцевої прокуратури, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003937 від 08.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що у провадженні Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003937 від 08.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 08.12.2018 року, приблизно о 00:30 год. за адресою: м. Полтава, вул. Г.Сталінграду, 14, невідома особа нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , внаслідок чого останнього каретою ШМД було доставлено до ПОКЛ з діагнозом: перелом свода і основи черепа, перелом лівого склепіння, пошкодження лівого ока.
Даний факт було внесено до ЄРДР 08.12.2018 року за № 0003937 за правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 121 КК України

08.12.2018 року в період з 07 годині 00 хвилин до 07 годин 20 хвилин, слідчим було проведено огляд та вилучення речей ОСОБА_4 в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. Скліфасовського. В ході якого ОСОБА_5 , добровільно видав речі ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки «LG», шприц об`ємом 2 мл., з речовиною бурого кольору, обкладена для документів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ніж, куртку, сорочку, джинсові штани, підштаники, кофту.

Вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

На підставі наведеного, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки не повідомив.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003937 від 08.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 08.12.2018 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою слідчого від 10.12.2018 року майно, а саме: мобільний телефон марки «LG», шприц об`ємом 2 мл., з речовиною бурого кольору, обкладена для документів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ніж, куртку, сорочку, джинсові штани, підштаники, кофту, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003937 від 08.12.2018 року.

Вилучене, відповідно до протоколу огляду місця події від 08.12.2018 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003937 від 08.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України- задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «LG», шприц об`ємом 2 мл., з речовиною бурого кольору, обкладена для документів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ніж, куртку, сорочку, джинсові штани, підштаники, кофту, з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1