Справа № 645/5626/18
Провадження № 1-кп/645/308/19
В И Р О К
25 лютого 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,
14.09.2018 року о 15 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 196/1, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_5 , яка очікувала на тролейбус. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення майна із жіночої сумки, яку потерпіла тримала на передпліччі. З цією метою обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів спрямованих на незаконне збагачення, скористався тим, що потерпіла ОСОБА_5 в цей момент розмовляє по телефону та не спостерігає за його злочинними діями, при цьому сумка потерпілої була розстебнута дістав, тобто таємно викрав із сумки гаманець (клатч). В результаті своїх протиправних дій обвинувачений ОСОБА_4 заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 , а саме: гаманцем, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1007 грн; копією паспорту, медичною книжкою та банківською карткою «Золоті ворота» на ім?я потерпілої. Впевнившись, що протиправні дії ніким не були викриті, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 1007 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та дав суду правдиві показання, як зазначено в даному вироку. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати. Також вказав, що на цей час неофіційне працевлаштований, заробляє гроші, став на шлях виправлення та в майбутньому не буде скоювати злочини.
Потерпіла ОСОБА_5 не має майнових претензій до обвинуваченого, оскільки їй було повернуто все викрадене майно. Надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не перебуває. Перебуває на обліку у КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» з 2003 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. За місцем мешкання характеризується задовільно. У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що на цей час алкогольні напої не вживає, працює.
Згідно досудової доповіді, підготовленої Немишлянським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області встановлено, що беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , історію правопорушень, а також високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, лекцій, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.
Суд, вивчивши вищевказаний висновок не вважає за можливе при визначенні характеризуючих даних обвинуваченого враховувати обставини щодо його попередніх судимостей, оскільки в силу положення ст. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_4 є особою, що не має судимості.
При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України, а саме - принципами законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Суд також враховує: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості; наслідки вчиненого кримінального правопорушення, повернення усього викраденого майна та відсутність майнових претензій з боку потерпілої; наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого.
Крім того, відповідно до ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, що відповідатиме тяжкості злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого попередження вчинення ним нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.
Долю про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Так, матеріали провадження містять розписку про отримання потерпілою медичної книжку на ім?я ОСОБА_5 та банківської картки «Золоті ворота» № НОМЕР_1 , грошових коштів в сумі 1007 грн.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд,
ОСОБА_4 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: гаманець (клатч) чорного кольору, копію паспорта на ім?я ОСОБА_5 , медичну книжку на ім?я ОСОБА_5 та банківську картку «Золоті ворота» № НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 1007 грн по вступу вироку в законну силу вважати повернутими потерпілій.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя-