В И Р О К
іменем України

15 травня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000642 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Благодатне Зміївського району Харківської області, є громадянкою України, має вищу освіту, розлучена, не працює, зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у злочині, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

01 серпня 2018 року о 22:00 годині в березовому гаю, який розташований поблизу вул. Енергетиків в смт Слобожанське Зміївського району Харківської області, під час спільного відпочинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які сиділи за столом напроти одна одної, на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 умисно вилила на ОСОБА_5 пиво зі свого пластикового стакану, після чого у ОСОБА_5 виник умисел на завдання тілесного ушкодження ОСОБА_4 .

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 правою рукою схопила зі столу пусту пляшку з-під горілки об`ємом 0,5 л, та тримаючи вказану пляшку за горло нанесла нею одного удару в область лоба ОСОБА_4 , чим завдала їй легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рвано-забитої рани в лобній області.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинила умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Обвинувачена ОСОБА_5 під час судового розгляду частково визнала себе винуватою в інкримінованому їй злочині, та показала, що дійсно за вищевказаних обставин між нею та потерпілою виникла сварка на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин. Під час сварки ОСОБА_4 вилила на неї пиво. Вона обурилася та в гарячці схопила зі столу пляшку з-під горілки та кинула в напрямку ОСОБА_4 .

Вона не бажала спричинення потерпілій тілесного ушкодження, однак не заперечувала, що саме її діями було завдано рвано-забиту рану в лобній області ОСОБА_4 .

Вона намагалася примиритися з потерпілою, пропонувала відшкодувати витрати на лікування, однак примирення не відбулося. З приводу вчиненого вона шкодує.

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина у повному обсязі підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 показала про обставини, за яких між нею та ОСОБА_5 01.08.2018 виникла сварка, під час якої остання висловлювала на її адресу образи, а потім вона вилила на неї пиво зі свого стакану. ОСОБА_5 в свою чергу схопила зі столу пляшку з-під горілки та нанесла нею один удар їй в голову, чим спричинила їй тілесне ушкодження.

Такі самі відомості були повідомлені потерпілою у заяві від 01 серпня 2018 року, поданій до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а. п. 90).

Також, під час слідчого експерименту 18.09.2018, потерпіла ОСОБА_4 показала на механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мало місце 01 серпня 2018 року (а. п. 96-98).

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 показали про обставини, за яких були очевидцями події, коли ОСОБА_5 пляшкою з-під горілки нанесла удар в обличчя ОСОБА_4 , завдавши їй рану в лобній області, після чого потерпілу відвезли до медичного закладу.

Крім того, 18.09.2018 під час слідчих експериментів свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , кожна окремо, показали про зазначені вище обставини, за яких ОСОБА_5 завдала удару пляшкою в лобну область ОСОБА_4 , а також вказали на механізм нанесення удару (а. п. 99-107).

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали про обставини, за яких вони були присутніми під час спільного відпочинку в березовому гаю, де винила сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Однак безпосередніми очевидцями конфлікту не були.

З листа КЗОЗ "Зміївська центральна районна лікарня" №1071 від 13.08.2018 вбачається, що 02.08.2018 о 00:45 годині потерпіла ОСОБА_4 звернулася за медичною допомогою в приймальне відділення, була оглянута лікарем, встановлено діагноз: забита рана голови (а. п. 95).

Висновками судово-медичної експертизи №96-Зм/18 від 18.09.2018 та додаткової судово-медичної експертизи №111-Зм/18 від 24.09.2018 підтверджується, що у потерпілої ОСОБА_14 мала місце рвано-забита рана в лобній області.

Вказане вище тілесне ушкодження утворилося від дії предмета, який має колючо-ріжучі властивості, можливо, в результаті нанесення удару скляною пляшкою і її фрагментів в область обличчя, та могло бути отримано в строк і за обставин, зазначених вище.

По ступеню тяжкості це ушкодження кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.2.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , надані під час слідчих експериментів 18.09.2018, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесного ушкодження, так і в способі його спричинення (а. п. 94, 112, 113).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_5 є винуватою в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та її дії належить кваліфікувати за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості;

- обставину, що пом`якшує покарання, якою, відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального кодексу України суд, визнав виникнення умислу на спричинення тілесних ушкоджень та реалізацію цього умислу обвинуваченою ОСОБА_5 негайно після того, як під час словесної сварки потерпіла умисно вилила на неї пиво зі свого стакану;

- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу винної, яка раніше не судима (а. п. 118), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувала (а. п. 119); розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. п. 121, 122), за місцем фактичного проживання скарг на її поведінку немає (а. п. 120), не має постійного місця роботи.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено такі покарання: штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Оскільки обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, та у неї немає легальних джерел доходів, відсутні умови для призначення їй покарання у виді штрафу.

Частиною 1 ст. 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого.

ОСОБА_5 не має місця роботи, тому їй неможливо призначити покарання у виді виправних робіт.

Згідно ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

А відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Отже, до ОСОБА_5 , яка має неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено заборону щодо застосування покарання у виді арешту та обмеження волі.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину; обставини, яку суд визнав такою, що пом`якшує покарання; відсутності обставин, що обтяжують покарання; відомостей, що характеризують особу обвинуваченої а також щодо її майнового та сімейного стану, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді громадських робіт в межах строків, передбачених частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_4 у позовній заяві просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на її користь 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що вона внаслідок протиправних дій обвинуваченої перебуває у стресовому стані, погано спить, її стан здоров`я значно погіршений, їй спричинено душевні страждання, що виявилися у переживаннях, негативних змінах її життя.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому, але водночас і не заперечувала, що безпосередньо перед завданням їй тілесного ушкодження вона вчинила у відношенні обвинуваченої протиправну поведінку, що виявилося в умисному виливанні на неї пива під час словесної сварки.

Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Незважаючи на заперечення обвинуваченої проти позову, потерпілою доведено факт спричинення їй моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Разом з тим, суд взяв до уваги згадані вище відомості про сімейний та майновий стан обвинуваченої, а також і поведінку самої потерпілої ОСОБА_4 під час конфлікту, яка вчинила дії, за якими відбулася ескалація вербального конфлікту, що передувало спричиненню їй тілесного ушкодження обвинуваченою.

За таких обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватою у злочині, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 к. на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову ОСОБА_4 - відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1