23.04.2019
Провадження № 1-кс/522/5882/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про накладення арешту ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
Як вбачається з клопотання прокурора, у провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГНУП в Одеській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000991 від 24.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 22.03.2014 державному реєстратору Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_5 надала завідомо підроблене свідоцтво про право власності на житло серія та номер НОМЕР_1 від 16.02.2011, видавник Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та розпорядження серія та номер 375746 від 16.02.2012, видавник Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі яких державним реєстратором було зареєстроване за ОСОБА_4 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді Департаменту міського господарства свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_1 від 16.02.2011 н імя ОСОБА_4 , розпорядження серія та номер 375746 від 16.02.2012 на квартиру АДРЕСА_2 ніколи не видавалось, квартира не приватизована.
Враховуючи вищевикладене невстановлені особи надавши до органів державної реєстрації завідомо підроблені документи, незаконно заволоділи правом на майно яке фактично їм не належить а повинно бути власністю територіальної громади міста Одеси.
В подальшому з метою надання майну яке отримано шахрайським шляхом ознак законного походження, з вказаним майном здійснено низку цивільно-правових угод. Так 22.11.2017 на підставі договору купівлі-продажу №402 від 22.11.2017 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 майно відчужене громадянину ОСОБА_7 .
В подальшому на підставі договору купівлі-продажу №171 від 30.03.2018 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 квартиру відчужено на користь ОСОБА_9 .
Таким чином об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01) є об`єктом кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене на зазначене майно виникла необхідність накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування , підставою якого є те що існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/абокористування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Таким чином, з метою захисту, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, задля встановлення істини у справі, з метою збереження вказаного майна в якості речових доказів, суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту, оскільки існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, а його втрата - може слугувати втратою доказової бази у провадженні.
Відтак, метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.
Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого КПК України, та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи, що майно, яке зазначене в клопотанні, є предметом кримінального правопорушення, та те, що незастосування арешту даного майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вважає, що прокурором доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, існують всі передбачені Законом підстави для арешту зазначеного майна.
Керуючись ст.ст. 130,131, 170-173, 372,376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт заборонивши відчуження, розпорядження та користування, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: