Справа № 212/2291/16-к
У Х В А Л А

22 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 15- п.6 ч. 2 ст.115 КК України.
в с т а н о в и в:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Потерпіла та її представник підтримали думку прокурорів, посилались на наявність обґрунтованих побоювань за життя та здоров`я потерпілої та можливість доведення злочину до кінця обвинуваченим під час перебування на волі.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання, просили змінити запобіжний захід на менш суворий, а саме цілодобовий домашній арешт, посилаючись на надмірний час тримання обвинуваченого під вартою,

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Ухвалою колегії суддів від 28.11.2018 року за результатами підготовчого судового засідання обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою до 25.01.2019 року включно.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, якою передбачено, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою. (п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Суд враховує, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачення, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини за ч. 2 ст. 15 - п.6 ч. 2 ст.115 КК України, за ознаками закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для проведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Як вбачається зі змісту обвинувачення, потерпілій ОСОБА_7 під час розбійного нападу, було також нанесено не менше 14 ударів ножем у життєво-важливий орган голову, що дає суду підстави стверджувати про високу суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому злочинів.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, зокрема за вчинення розбійного нападу, звільнившись 03 грудня 2015 року з місць позбавлення волі умовно достроково на 2 роки 2 місяці та 22 дні на шлях виправлення не став і знову обвинувачується у вчиненні розбійного нападу із застосуванням небезпечного для життя і здоров`я насильства, а також у замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_5 , після звільнення він офіційно не працевлаштувався, стабільного доходу не мав, був зареєстрований в квартирі своїх батьків, родини не створив, дітей не має, до затримання мешкав із сестрою в її квартирі.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитана потерпіла та свідки сторони захисту та обвинувачення, не досліджені докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого батьків, які готові взяти на себе піклування про нього, а також наявності постійного місця проживання та реєстрації не підтверджена жодними доказами, при цьому суд враховує, що з часу затримання обвинуваченого сплинув час, протягом якого об`єктивно могли змінитись власники житла, у якому він був зареєстрований.
Посилання на погіршення стану здоров`я обвинуваченого, як підставу для зміни обраного відносно нього запобіжного заходу, суд також не може прийняти до уваги, оскільки суду не надано будь-яких достовірних даних, щодо стану здоров`я обвинуваченого або не можливості надання йому медичної допомоги в умовах позбавлення волі.
Отже, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Суд також вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих злочинів, а також наявний високий ступень ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду, ризику можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень або продовження вчинення обвинуваченим протиправних дій, направлених на доведення до кінця замаху на умисне вбивство потерпілої, у вчиненні якого його обвинувачують, або незаконного впливу на потерпілу, яка ще не була допитана в судовому засіданні, та свідків у даному кримінальному провадженні, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Таким чином, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк, що не може перевищувати 60 днів.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 181, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 22 березня 2019 року включно.
В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1