ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/823/18 Справа № 180/566/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2017, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

08.02.2018 року, приблизно о 08.05 год., обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в гостях у своєї знайомої ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, умисно, повторно викрав із серванту у вітальній кімнаті належне потерпілій майно: чохол марки «Хама» чорного кольору, вартістю 95,00 грн., фотоапарат марки «Фуджіфілм» сірого кольору, вартістю 435,00 грн., «ЮСБі» шнур марки «Еслінк» чорного кольору вартістю 200,00 грн., золоті сережки загальною вагою 1,12 грамів, вартістю 1043,28 грн., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1773,28 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , просить вирок змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що ОСОБА_5 визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Окрім того захисник вважає, що судом не враховано те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, також на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює, відшкодував потерпілій завдану шкоду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії середньої тяжкості злочинів; наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено; також особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, вчинив новий злочин в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має позитивну характеристику, на його утриманні знаходиться малолітня дитина.
Те, що обвинувачений будучи судимим, вчинив злочин під час іспитового строку через нетривалий час після засудження, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців ОСОБА_5 як такому, що на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин за ч. 2 ст. 185 КК України.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані майже всі обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме: щире каяття, позитивну характеристику, не перебування обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра, тому апеляційна скарга щодо пом`якшення призначеного покарання не підлягає задоволенню.
Доводи адвоката, що обвинуваченим відшкодована шкода є безпідставними, оскільки відповідно до показів наданих потерпілою в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 частково відшкодував їй завдану шкоду.
Посилання захисника на те, що на утриманні обвинуваченого знаходиться мати не є обставиною, яка може знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, крім цього вказана обставина не підтверджується матеріалами провадження.
Отже, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання ОСОБА_5 відсутні.
З урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4