Провадження № 1-кп/748/98/19
Єдиний унікальний № справи 748/87/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2018 року під №0000923 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибока Балка Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не судимого, учасника бойових дій, не одруженого, військовослужбовця за контрактом в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючим по АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 липня 2017 року №17 призначений на посаду старшого механіка-водія 2 танкового взводу 8 танкової роти 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .
У свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 24.04.2018 р., близько 8 год., у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій часині А 1815, діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, у умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .
23.11.2018 року молодший сержант ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Чернігівського гарнізону.
Так, ОСОБА_3 унаслідок самовільного залишення військової частини, у період з 24.04.2018 р. 22.11.2018 р. до військової частини НОМЕР_1 не прибував, обов`язки військової служби за посадою не виконував, у зазначений період перебував по місцю проживання по АДРЕСА_1 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.407 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся, та по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 24 квітня 2018 року самовільно залишив розташування військової частини, оскільки подзвонила мати і повідомила про тяжке захворювання батька, якого доставили до лікарні і попросила приїхати та допомогти. Не маючи офіційного дозволу на залишення військового підрозділу він виїхав до місця проживання у с. Глибока Балка Решетилівського району Полтавської області. Побувши вдома десять днів вже вирішив повернутись у підрозділ, однак у батька стався повторний напад епілепсії, його паралізувало, а мати у свою чергу зламала руку, то вирішив залишитись вдома і доглядати за батьками і господарством. Отже тільки 22 листопада 2018 року повернувся до військової прокуратури Чернігівського гарнізону.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем за контрактом, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій та має усталені соціальні зв`язки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, участь його у бойових діях у зоні проведення антитерористичної операції та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_3 , суд вважає за можливе при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті та призначити йому покарання у виді арешту, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді арешту на строк три місяці.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1