УХВАЛА
Іменем України

21 грудня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, утримуючого двох неповнолітніх дітей 2002 та 2007 р.н., що раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 26.04.2011 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ст. 70 ч. 1 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 11.02.2016 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 263 ч. 1, ст. 309 ч. 2 КК України, 31.05.2018 направлено обвинувальний акт до суду,

що підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.27, п.п.1,6,11 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 23.07.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся слідчий слідчого управління ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 з клопотанням про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000647, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2018 р..

На обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що на початку 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникли неприязні відносини, які стали причиною того, що 21.07.2018 у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на організацію вбивства ОСОБА_7 ..

Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, 22.07.2018 запропонував ОСОБА_8 за грошову винагороду вчинити умисне вбивство ОСОБА_7 , на що він погодився.

Взявши на себе організацію вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_6 розробив план вчинення злочину, відповідно до якого вирішив залучити виконавцем умисного вбивства ОСОБА_8 , розподіливши при цьому між ними обов`язки. Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_8 усну угоду, відповідно до якої останній зобов`язався позбавити життя ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 - сплатити останньому за це грошову винагороду в розмірі 500000 гривень.

22 липня 2018 року у денний час ОСОБА_6 перебуваючи у невстановленому місці у м. Київ, домовився із ОСОБА_8 про те, що умисне вбивство ОСОБА_7 буде вчинено у вечірній час 22 липня 2018 року, на автодорозі сполученням Київ-Чоп на території Житомирського району Житомирської області, в той час коли ОСОБА_7 буде рухатись на власному автомобілі марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 до м. Житомира та ОСОБА_6 негайно повідомить про це ОСОБА_8 ..

Крім цього, в той же день та час при зустрічі з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 без передбаченого законом дозволу незаконно придбав у ОСОБА_6 вибухову речовину 2 тротилові шашки по 200 г. кожна, пластичну вибухову речовину, вогнепальну зброю автомат Калашнікова 5.45 мм, пістолет «Made in Slovakia KO63185 Grand Power G9A» калібру 9 мм, бойові припаси до вогнепальної зброї калібру 9 мм та 5,45 мм, яку у подальшому незаконно зберігав та перевозив територією України.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на виконання умисного вбивства ОСОБА_7 , 22.07.2018 в обідній час ОСОБА_6 незаконно придбану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини у невстановленому місці в м. Київ, незаконно передав ОСОБА_8 для реалізації свого злочинного умислу, направленого на виконання умисного вбивства ОСОБА_7 .. Після чого ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_6 , направився на власному автомобілі марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 у напрямку м. Житомира для виконання розробленого раніше ними плану.

Продовжуючи спільні злочинні дії, поєднані єдиним злочинним умислом з ОСОБА_8 на умисне вбивство на замовлення ОСОБА_7 , діючи у відповідності до розробленого ним плану, ОСОБА_6 у вечірній час 22.07.2018 по мобільному телефону подзвонив ОСОБА_8 та повідомив, що ОСОБА_7 рухається на власному автомобілі марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі сполученням Київ-Чоп у Житомирському районі Житомирської області, де виконання їхнього спільного злочинного умислу буде біля готельного комплексу «Стара Губернія» Житомирському районі Житомирської області, де автомобіль ОСОБА_7 має зупинитись. Однак, у подальшому з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 , автомобіль, на якому рухався ОСОБА_7 не зупинився у визначеному місці, а поїхав далі в напрямку м. Житомира, при цьому ОСОБА_8 рухався по маршруту руху автомобіля ОСОБА_7 .

Продовжуючи спільні злочинні дії ОСОБА_8 , діючи на замовлення у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_6 плану, рухаючись на власному, вище вказаному автомобілі по автодорозі в с. Оліївка, Житомирського району, Житомирської області, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , наздогнав автомобіль марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, в якому перебували пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Далі, не зупиняючи свій власний автомобіль, виконуючи маневр обгін на смузі зустрічного руху, достовірно знаючи, що в автомобілі знаходиться декілька осіб, через відчинене вікно автомобіля здійснив три постріли із переробленого газового пістолету марки «Grand Power», моделі «G9A», № НОМЕР_3 калібру 9 мм, заздалегідь підготовленого та взятого з собою, у напрямку автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому рухався ОСОБА_12 та вказані пасажири, в результаті чого пасажир даного автомобіля ОСОБА_13 отримала поранення грудної клітини, а тому ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_7 та вищевказаних пасажирів до кінця та місце події залишив.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне зберігання та перевезення вибухових речовин та зброї, 22.07.2018, близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_8 незаконно придбану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини на власному автомобілі марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 перевіз до готельного комплексу «Стара Губернія», що за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вереси, вул. Леніна, 16, де незаконного зберігав в приміщенні готельного номеру № 4 до 24.07.2018, коли в період часу з 01 години 13 хвилин до 06 години 50 хвилин під час проведення працівниками поліції обшуку виявлено та вилучено вибухову речовину 2 тротилові шашки по 200 г., пластичну вибухову речовину, вогнепальну зброю автомат Калашнікова 5.45 мм, перероблений газовий пістолет марки «Grand Power», моделі «G9A», № НОМЕР_3 калібру 9 мм, бойові припаси до вогнепальної зброї калібру 9 мм та 5,45 мм..

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_6 , в порушення постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав вогнепальну зброю пістолет марки «Макарова», НОМЕР_4 калібру 9 мм, 19 бойових припасів до вогнепальної зброї калібру 9 мм, яку незаконно зберігав та перевозив територією України до вилучення у період часу з 11 год. 06 хв. по 14 год. 20 хв. 28.07.2018 в ході огляду автомобіля ОСОБА_6 - марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_5 , який не належить вказаному автомобілю, розташованого на відстані 1200 м від кафе «Тополя», що в с. Майстрів, Новоград-Волинського району, Житомирської області.

28 липня 2018 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину та останньому повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

30.07.2018 підозрюваному ОСОБА_6 в рамках розслідування кримінального провадження №0000188 Корольовським районним судом м. Житомира обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із можливістю внесення застави.

31.07.2018 року прокуратурою Житомирської області кримінальне провадження №0000188 було об`єднано із кримінальним провадженням №0000647. Цього ж дня, підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, ч. 3 ст. 15, п.11 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.11.2018 р. підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування - до 24.12.2018 року.

Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до Кримінального кодексу України, передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, довічне позбавлення волі. Підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України на території Дніпропетровської області, після чого, з метою уникнення кримінальної відповідальності, переховувався від органів досудового розслідування. Також вказав, що необхідністю продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились та не зникли та у зв`язку з необхідністю закінчення слідчих дій. Зокрема, в провадженні призначено ряд судових експертиз, які на даний час є не виконаними та потребують більш тривалого часу виконання. Окрім цього, за результатами зазначених експертиз можлива необхідність проведення додаткових слідчих дій, таких, як додаткові допити підозрюваного, проведення додаткових слідчих експериментів за участі потерпілих, свідків, підозрюваного. Клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.

Прокурор клопотання підтримала, просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на підстави викладені у клопотанні.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання і продовження строку тримання під вартою останнього.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки є мешканцем м. Нікополя, Дніпропетровської області, будучи підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України на території Дніпропетровської області, до якого застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, переховувався від органів досудового розслідування. При цьому, не зробив для себе належних висновків, після притягнення до кримінальної відповідальності у 2011 році і наразі знову підозрюється у вчиненні ряду аналогічних кримінальних правопорушень.

Водночас, існує ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, а також перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені.

Крім того, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні закінчується 24 грудня 2018 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки в провадженні призначено ряд судових експертиз, які відносяться до категорії експертиз особливої складності, виконання яких триває понад два місяці, зокрема, судових генетично-молекулярних, вибухо - технічних, балістичних експертиз.

Також, у провадженні на час розгляду клопотання не виконано ряд експертиз матеріалів, речовин, виробів, щодо предметів, що були вилучені в ході проведення ряду обшуків у провадженні та є такими, що схожі на наркотичні речовини, їх прекурсори та аналоги.

Окрім того, вирішуючи вимоги клопотання, слідчий суддя враховує, що стороною захисту не спростовано письмовими доказами неможливість підозрюваного утримуватись в умовах попереднього ув`язнення.

Таким чином, слідчий суддя вважає достатніми докази, що надані прокурором та слідчим при розгляді клопотання для доведення обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Отже, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного, ніж тримання під вартою, а таке продовження належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Враховуючи викладене та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючи дані про його особу, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, у даному випадку резонанс і суспільне обурення, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип до особистої свободи підозрюваного, при розгляді клопотання необхідно також у повній мірі враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому слідчий суддя вважає, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. При цьому, слідчий суддя також враховує, п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» де вказується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що оскільки положення ч.4 ст.183 КПК передбачають лише альтернативне право слідчого судді не визначати розмір застави, є підстави дійти висновку про те, що встановлені в ході розгляду дійсні обставини справи, зумовлюють можливість у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи можливість визначення в якості альтернативи попередньому ув`язненню такого запобіжного заходу, як застава варто зауважити, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. В цьому контексті слід враховувати, що вид запобіжного заходу, діє якого вимагається продовжити, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В даному випадку неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обумовлюється вищенаведеними об`єктивними причинами. Натомість, фактично такі обставини не залежать від волі самого підозрюваного і унеможливлюють уникнення ним попереднього ув`язнення на даній стадії досудового розслідування, в той час коли здійснення кримінального провадження та законодавство України про кримінальну відповідальність ґрунтуються на засадах рівності перед законом і судом, забезпечення права на особисту недоторканність та презумпції невинуватості.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі «Пірузян проти Вірменії», §105; «S.B.C. проти Сполученого Королівства», §§ 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах «Тирон проти Румунії», §37; «Смирнова проти Росії», § 59; «Пірузян проти Вірменії», § 94).

Отже, оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню в контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину на території України, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку продовження безальтернативного тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Таким чином, в даному випадку об`єктивним є потреба у визначенні підозрюваному ОСОБА_6 застави, як альтернативного заходу попередньому ув`язненню. Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір покликаний в першу чергу забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження. Проте, її розмір має бути і таким, щоб гарантувати певним чином можливість відшкодування шкоди, завданої злочином. Беручи до уваги відомості про особу підозрюваного та обставини кримінального правопорушення і його наслідки, об`єктивним є визначення застави, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 501381 грн. (п`ятсот однієї тисячі триста вісімдесят одної гривні), що становить 261 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави має забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та дотримання вимог ст. 177 КПК України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного ряд обов`язків, зокрема: прибувати на виклик слідчого, прокурора, судді; не відлучатись із населеного пункту, де він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання (місця роботи); утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні. Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

З огляду на викладене клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183,193,194,196,197,200,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 24.01.2019 року.

Одночасно визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 501381 грн. (п`ятсот однієї тисячі триста вісімдесят одної гривні), що становить 261 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, вказаному в ухвалі.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не виїжджати за межі території України без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0000647 та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на особу, що здійснює розслідування у даному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1