У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог за скаргою ОСОБА_2 про невиконання прокурором ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року,

в с т а н о в и в :
08 квітня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 про невиконання прокурором ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року.

Відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 та передано провадження 08 квітня 2019 року.

Слідчий суддя, перевіривши виконання вимог КПК України за заявою, встановив наступне.

Як вбачається із скарги ОСОБА_2 , він просить у відповідності до ч. 5 ст. 534 КПК України зобов`язати процесуального керівника у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000288 від 27 листопада 2012 року виконати ухвалу слідчого судді від 01 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №4, який здійснює процесуальне керівництво у рамках кримінального правопорушення унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000288, вчинити дію передбачену ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотанням ОСОБА_2 від 29 січня 2019 року (надійшло до прокуратури 29 січня 2019 року) в строки визначені ст. 220 даного кодексу та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, №48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи вище викладене слідчий суддя в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному не наділений повноваженнями повторно зобов`язувати процесуального керівника, в порядку ч. 5 ст. 534 КПК України, у кримінальному провадженні виконати ухвалу слідчого судді, у зв`язку із чим у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 3, 8, 9, 21, 26, 35, 303, 304, 309, 369-372, 376, 395, 534 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про невиконання прокурором ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1