Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/686/18
провадження № № 1-кп/368/170/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.2018 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000223 від 30.04.2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потік Миронівського району Київської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середньо-спеціальна, раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 2 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення - прокурорів Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6
законного представника потерпілого ОСОБА_7

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 27 квітня 2018 року близько 24 години 00 хвилин, перебуваючи на земельній ділянці відкритої місцевості, яка знаходиться на відстані 1 метра від кафе-бару «Сито-П`яно», що розташований за адресою: вул. Преображенська, 65 с. Потік, Миронівського району, Київської області, став свідком сварки місцевих жителів, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час з метою з`ясування обставин сварки між останніми, маючи намір припинити конфлікт, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_9 та долонями рук відштовхнув останнього від ОСОБА_10 . В послідуючому реагуючи на активні дії ОСОБА_3 , ззаду до нього підійшов ОСОБА_6 , який з метою унеможливлення розвинення подальшої бійки, для припинення активних дій ОСОБА_3 схопив його своїми руками в області шиї та голови, тим самим заблокувавши рухи останнього. Після цього, ОСОБА_3 звільнившись від блокувальних рухів, вчинив сварку з ОСОБА_6 та на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс один удар навідмаш від себе скляною пляшкою, яку тримав у правій руці, в область лівої брови ОСОБА_6 , після чого наніс 1 удар кулаком правої руки по обличчю та 1 удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_6 , тим самим завдавши йому фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 58 від 14.05.2018 р. ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: рани лівої надбрівної дуги, синця повіки ока, грудино-ключичного з`єднання справа, крововилив білкової оболонки ока. Ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної дуги викликало розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді крововиливу, синці - до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він відпочивав у кафе-бару «Сито-П`яно». Близько 24 години 27 квітня 2018 р. він вийшов на двір. В цей час відбувались розбори між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , остання попросила його втрутитися і допомогти їй і він відпихнув ОСОБА_13 від ОСОБА_14 . До нього ззаду підійшов потерпілий, який обхватив його за шию і він подував, що його хочуть побити і він викрутився і пляшкою, яка була у нього в іншій руці, вдарив по голові ОСОБА_15 . Проте, він викликав таксі і повіз потерпілого до лікарні, а потім відвіз його до дому. Він пробував відшкодовувати потерпілому матеріальні збитки, але кошти повернулися назад. Просить пробачення у суду та у потерпілого. Дана подія його навчила, тому він просить врахувати при призначення йому покарання. Щодо цивільного позову, то він визнає його частково, а саме: матеріальну шкоду не визнає, так як не вона не підтверджена належними доказами, моральну шкоду визнає частково в сумі 5000,00 грн., а також не визнає судові витрати, оскільки також не підтвердженні ніякими доказами.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
?показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 27 квітня 2018 року він з дозволу своєї матері, відпочивав у кафе-барі «Сито-П`яно». Близько 24 год. він перебував на дворі і говорив по телефону та побачив, що його товариша вдарив обвинувачений і він підійшов, щоб розібратися, але отримав пляшкою по голові. Щодо міри покарання підтримує позицію своєї матері та прокурора. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав зазначених у позові.

Окрім того, винність обвинуваченого ОСОБА_3 також доводиться письмовими доказами по справі, зокрема:

?витягом з кримінального провадження № 0000223, відомості про яке внесено 30.04.2018 р. (а.с. 143-144), про те, що 27 квітня 2018 р. близько 24 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на земельній ділянці відкритої місцевості, яка знаходиться на відстані 1 метра від кафе бару «Сито-П`яно», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , став свідком сварки місцевих жителів, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час з метою з`ясування обставин сварки між останніми, маючи намір припинити конфлікт, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_9 та долонями рук відштовхнув останнього від ОСОБА_10 . В послідуючому реагуючи на активні дії ОСОБА_3 , ззаду до нього підійшов ОСОБА_6 , який з метою унеможливлення розвинення подальшої бійки, для припинення активних дій ОСОБА_3 схопив його своїми руками в області шиї та голови, тим самим заблокувавши рухи останнього. Після цього, ОСОБА_3 звільнившись від блокувальних рухів, вчинив сварку з ОСОБА_6 та на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс один удар навідмаш від себе скляною пляшкою, яку тримав у правій руці, в область лівої брови ОСОБА_6 , після чого наніс 1 удар кулаком правої руки по обличчю та 1 удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_6 , тим самим завдавши йому фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження;
?протоколом огляду місця події від 04.05.2018 р. (а.с. 145-146) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду (а.с. 147), який був проведений у присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , об`єктом огляду являється відкрита земельна ділянка місцевості, яка знаходиться на АДРЕСА_1 . Ділянка відкрита грунтовою дорогою, від якої на відстані 1 м. знаходиться кафе «Сито-П`яно», що в с. Потік. Вхід до кафе здійснюється перед сходи, які обкладені плиткою;
?протоколом огляду місця події від події від 22.05.2018 р. (а.с. 148-149) та ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від події від 22.05.2018 р. (а.с. 150-151), який був проведений у присутності двох понятих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 об`єктом огляду являється відкрита ділянка місцевості, що знаходиться за приміщенням кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка місцевості неогороджена парканом, тобто вхід здійснюється вільно. Під час огляду слідів кримінального правопорушення не виявлено та не вилучено;
?висновком експерта № 57 від 12.05.2018 р. (а.с. 152-154), згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , 2001р.н., виявлено ушкодження: рана лівої надбрівної дуги, синці повік лівого ока, грудино-ключичного з`єднання справа; крововилив білкової оболонки лівого ока. Перераховані ушкодження утворилися від дії тупого(их) предмета(ів). По часу виникнення можуть відповідати обставинам вказаним в ухвалі. Ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної дуги викликало розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня та відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді крововиливу, синців - до легких тілесних ушкоджень;
?висновком експерта № 58 від 14.05.2018 р. (а.с. 155-157), згідно якого при проведенні судово-медичного експертизи гр. ОСОБА_6 , 2001р.н. виявлено ушкодження: рана лівої надбрівної дуги; синці повік лівого ока, грудино-ключичного з`єднання справа; крововилив білкової оболонки лівого ока. Перераховані ушкодження утворилися від дії тупого(их) предмета(ів). По часу виникнення можуть відповідати обставинам вказаним в ухвалі. Ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної дуги викликало розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня та відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді крововиливу, синців - до легких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження у гр. ОСОБА_6 , 2001р.н., могли утворитися за обставин, на які вказує потерпілий в ході допиту та проведення слідчого експерименту. Визначення "роду", "виду" та "матеріалу" предмета не є компетенцією судово-медичного експерта. Вище зазначені ушкодження могли утворитися від дії тупого(их) предмета(ів) індивідуальні особливості травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 р. (а.с. 158-162) та відеодиском слідчого експерименту (а.с. 163), який був проведений з ОСОБА_3 в присутності двох понятих ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , який добровільно розповів про те, що 27.04.2018 р. близько 24 год. перебував за приміщенням кафе «Сито-П`яно», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де підійшовши до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , між якими був конфлікт, де він відштовхнув останнього, який упав на землю. В цей час до нього підійшов ОСОБА_22 і здійснив захват за шию та сказав, що він знахабнів. Після цього він, звільнившись від захвату та повернувшись до ОСОБА_23 , він сказав, щоб той йшов туди куди йшов. Проте, на грунті раптово раптово виниклих неприязних відносин, повернувшись до потерпілого наніс один удар склянкою пляшкою в область лівої частини обличчя ОСОБА_24 . Після цього вони покинули місце конфлікту. Він його відвіз до лікарні, а потім до дому;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 04.05.2018 р. (а.с. 164-165) та ілюстративною таблицею (а.с. 166), який був проведений із свідком ОСОБА_10 в присутності двох понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , яка добровільно розповів про те, що 27.04.2018 р. приблизно о 22 год. вона разом з друзями прийшла до кафе-бару «Сито-Пяно», що в с. Потік Миронівського району. В даному закладі ОСОБА_10 побачила за столиком ОСОБА_27 , ОСОБА_9 та ОСОБА_28 , які випивали пиво та розмовляли. Вона підійшла до них, щоб привітатись, в ході розмови ОСОБА_10 дізналась, що ОСОБА_29 та ОСОБА_30 збирались їхати до м. Миронівки, вона була проти, адже вони зживали алкоголь. Після цієї розмови близько 24 години ОСОБА_10 вийшла з кафе-бару «Сито-Пяно», за нею вийшов ОСОБА_31 , який сів за столик, що на дворі та виклав з кишені павербанк, кабель для підзарядки, дві флешки, які вона забрала, щоб якось їх зупинити і вони не їхали з ОСОБА_32 до м. Миронівка. Вона розмовляла з ОСОБА_33 за межами кафе-бару «Сито-Пяно», до них підійшов ОСОБА_34 , який потім знову кудись пішов. Потім до них з ОСОБА_33 підійшов ОСОБА_35 , який поспілкувавшись із ОСОБА_33 вдарив ОСОБА_13 своєю рукою, а саме кулаком в область голови, який від удару впав на землю. В цей момент до них підійшов ОСОБА_22 , який хотів розібратись, що сталось та якому ОСОБА_3 відразу наніс один удар кулаком правої руки навідмаш від себе в ліву частину обличчя ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_10 відразу втрутилась в бійку з метою її припинити, та коли хлопці заспокоїлись вона пішла в середину кафе-бару. Після цього вона в присутності 2-х понятих та за допомогою статиста було запропоновано підійти до актової зали Миронівського ВП, де показати, як саме ОСОБА_3 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , на що ОСОБА_10 погодилась та показала за допомогою статиста, як саме ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки навідмаш від себе в область лівого ока ОСОБА_6 ;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2018 р. (а.с. 167-169) та ілюстративною таблицею (а.с. 170), який був проведений із ОСОБА_3 у присутності двох понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 слідчим експериментом встановлено ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому кабінеті № 23 Миронівського ВП було запропоновано розповісти про обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що мало місце 27.04.2018 року близько 24 години в с. Потік, вул. Преображенська, неподалік кафе-бару «Сито-П`яно», на що ОСОБА_3 погодився та розповів, що 27.04.2018 року близько 23 години він прийшов до кафе «Сито-П`яно», що в с. Потік вул. Преображенська, 65, щоб відпочити. Під час відпочинку вживав алкогольні напої. 27.04.2018 року близько 24 години ОСОБА_3 вийшов із кафе із скляною пляшкою пива об`ємом 0,5 л. та направився до туалету, що знаходиться на вулиці, а саме за приміщенням кафе, де побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_38 , які з`ясовували між собою стосунки. В цей час до ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_39 , яка сказала, щоб він їй допоміг у тому сенсі, щоб ОСОБА_31 залишив її в спокої. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_13 та відштовхнув останнього від дівчини і саме в цей час він відчув, як хтось своєю лівою рукою захватив його шию, а правою рукою зімкнув свої руки ( здійснив захват), як пізніше виявилось, то був ОСОБА_6 . ОСОБА_3 своєю правою рукою скинув вказаний захват та повернувшись до ОСОБА_6 , де наніс правою рукою один удар скляною пляшкою з-під пива об`ємом 0,5 л., яку тримав у правій руці, ОСОБА_6 в область лівого ока. В цей час до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_31 та мав намір вчинити з ним штовханину, якого ОСОБА_3 від себе відштовхнув, ОСОБА_40 почала всіх заспокоювати, а ОСОБА_3 в цей час повернувшись до ОСОБА_6 побачив, що він своїми руками затулив своє обличчя та підійшовши до останнього побачив, що в нього все обличчя закривавлене. Після цього ОСОБА_3 в присутності 2х понятих та за допомогою статиста було запропоновано піти до актової зали Миронівського ВП, де показати, як саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , на що ОСОБА_3 погодився та показав за допомогою статиста, як саме наніс один удар скляною пляшкою, а саме: її дном в область лівого ока ОСОБА_6 ;
? протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2018 р. (а.с. 171-172) та ілюстративною таблицею (а.с. 173), який був проведений із ОСОБА_6 , у присутності законного представника ОСОБА_7 , педагога ОСОБА_41 в присутності двох понятих, який розповів про те, що 27.04.2018 р. за приміщення кафе «Сито-П`яно», що розташований за адресою в с. Потік Миронівського району Київської області по вул. Преображенська, 65 близько 24 год. ОСОБА_35 ударом пляшкою та руками наніс йому удари, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_22 на статистові продемонстрував на як саме йому було нанесено тілесні ушкодження;
? протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 р. (а.с. 177-181) та відеодиском слідчого експерименту (а.с. 182), який був проведений з потерпілим ОСОБА_6 , в присутності законного представника ОСОБА_7 та педагога ОСОБА_42 та у присутності двох понятих було розказано та на статистові показано, яким чином ОСОБА_35 наніс йому тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у
передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними
та допустимими.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню;процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення

Що стосується злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, то слід зазначити наступне.
Об`єктом злочину є здоров`я особи.
З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням тілесних ушкоджень: 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125).
Легке тілесне ушкодження другого виду характеризується тим, що при його заподіянні потерпілому спричиняються короткочасний розлад здоров`я або незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним слід вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (21 день). Під незначною стійкою втратою працездатності слід розуміти втрату загальної працездатності до 10%.
Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. ч. 1 або 2 ст. 125.
Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Якщо умисел винного було спрямовано на заподіяння тяжких тілесних чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а в результаті його дій потерпілому було заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, вчинене слід кваліфікувати за спрямованістю умислу - за відповідними частинами ст. ст. 15 і 121 або 122.

Оцінюючи вищевказані зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі показаннями потерпілого ОСОБА_6 та письмовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи у сукупності із письмовими доказами покази потерпілого, при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, а зібраних доказів, які є чіткими та узгодженими між собою, достатньо для визнання його винним, тому повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Поток Миронівського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно характеристики, виданої виконкомом Потіцької сільської ради на гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 . Порушень дисципліни в громадських місцях за ним не спостерігалося. Скарг від жителів села на його поведінку не поступало.

Довідкою від 16.05.2018 р. виданої виконкомом Потіцької сільської ради ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він зареєстрований в АДРЕСА_2 . В даному будинку зареєстровані: мати - ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестра - ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Довідкою від 16.05.2018 р. виданої виконкомом Потіцької сільської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те. що він проживає в АДРЕСА_2 , не являється депутатом Потіцької сільської ради.

Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.
Згідно довідки поліклініки Миронівської центральної районної лікарні обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно вимоги про судимість № 3518/109/1011/02-18 від 03.05.2018 р. станом на 07.05.2018 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином невеликої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Відповідно до досудової доповіді від 23.11.2018 року, складеної провідним інспектором Миронівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, спосіб його життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення (при середньому рівні небезпеки для суспільства), орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у і громаді можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 КК України.

Таким чином при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який згідно ст. 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, наслідків що наступили - те, що у результаті спричинених тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому, який певний період часу знаходився на лікуванні, з урахувань обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивні характеризуючі дані з місця проживання та, те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи думку прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в максимальному розмірі, думки потерпілого та його законного представника, які просять призначити обвинуваченому покарання, яке було запропоновано прокурором, приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті обвинувачення у мінімальному розмірі, в найбільшій мірі являтиметься достатнім заходом впливу для виправлення особи та пересторогою для інших, які вважають за можливе вирішувати конфліктні ситуації із застосуванням насильства.
Суд вважає недоцільним призначати штраф обвинуваченому, оскільки він не працює, відсутності постійного місця роботи та джерел доходу, а тому недоцільно покладати на нього додатковий фінансовий тягар.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Позовні вимоги ОСОБА_6 , законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків від злочину та стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
До Кагарлицького районного суду Київської області з позовом звернувся ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_7 та просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у сумі 3000,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень та стягнути з ОСОБА_3 всі понесені ним судові витрати, обґрунтовуючи позов наступним.
27 квітня 2018 року, близько 24 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля кафе-бару «Сито-П`яно» по вулиці Преображенській в селі Потік Миронівського району Київської області, діючи умисно, на грунті особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, наніс йому удар скляною пляшкою в область лівої брови, наніс кулаком удар по обличчю, наніс кулаком удар по тулубу.
Такими своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдав йому фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження.
По даному факту слідчим відділенням Миронівськото ВП ГУ НП в Київській області порушено кримінальне провадження № 0000223 за ознаками злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 58 від 14.05.2018 року ОСОБА_3 заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: рани лівої надбрівної дуги, синця повіки ока, грудино-ключичного з`єднання справа, крововилив білкової оболонки ока.
Ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної дуги викликало розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21-го дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді крововиливу, синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.
28 квітня 2018 року о 00 годині 15 хвилин його було госпіталізовано до хірургічного відділення Миронівської ЦРЛ, де він перебував на стаціонарному лікуванні. Дана обставина підтверджується довідкою Миронівської ЦРЛ, копія якої додав.
Його мама, ОСОБА_7 , яка є його законним представником, купувала в аптеці всі необхідні для його лікування ліки та матеріали, але фіскальні чеки на купівлю ліків вона не зберегла.
Також мама постійно, допоки він перебував на лікуванні в Миронівській ЦРЛ, використовувала власний автомобіль для поїздок із села Потік Миронівського району Київської області, де вони постійно проживають, в місто Миронівку. В подальшому мама використовувала власний автомобіль для неодноразових поїздок до Миронівського відділу поліції для участі в слідчих діях, що передбачає купівлю бензину та є матеріальними збитками.
Отже, матеріальні збитки він оцінює в 3000,00 гривень.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язане з розміром цього відшкодування.
Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Крім майнової шкоди злочинними діями ОСОБА_3 йому завдано моральної шкоди.
Найважливішими благами для кожної людини є її життя та здоров`я, що важко визначити у грошовій чи майновій оцінці. Неможливо встановити вартість травми чи конкретній грошовій сумі перенесені ним та його близькими моральні переживання, фізичні страждання, які супроводжують спричинення шкоди здоров`ю.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 він отримав фізичний біль, йому були спричинені рани лівої надбрівної дуги, синця повіки ока, грудино-ключичного з`єднання справа, крововилив білкової оболонки ока, він переніс психологічний стрес. Багато часу він був вимушений витрачати на лікування, в тому числі в умовах стаціонару лікувального закладу, переніс оперативне втручання, що спричинило йому фізичні та душевні страждання. Його життєві зв`язки були порушені та для подальшої організації свого життя йому необхідно докладати додаткових зусиль. Всі ці обставини створили додаткові незручності як йому, так і його близьким.
З урахуванням зазначених обставин завдану йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 10000 грн.
Від часу скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 не знайшов можливості, не виявив бажання зустрітися з ним, не запропонував йому будь-якої матеріальної допомоги на лікування.
Згідно із статтею 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Позивач ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_6 визнають частково, а саме: не підлягають задоволенню матеріальна шкода та судові витрати, а моральна шкода підлягає до частково задоволення в сумі 5000,00 грн., виходячи з наступного.
Матеріальна шкода позивача не підтвердження належними та допустимими доказами, тому не підлягають до задоволення. Що стосується моральної шкоди, то вважає, що вона підлягає в сумі 5000,00 грн., а в іншій частині відмовити.
Що стосується судових витрат, то вони не підлягають до задоволення, оскільки не підтвердження ніякими доказами.
Просять врахувати, що ОСОБА_3 намагався відшкодовувати потерпілому матеріальну шкоду, так як було відправлено у вересні місяці 1000,00 грн., проте їх було відправлено назад з незрозумілих їм причин.

Суд, вислухавши позивача, законного представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши подані до цивільного позову докази, приходить до висновку про часткове задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 82 ЦК України щодо відшкодування шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я), фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликанні необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 27 квітня 2018 року близько 24 години 00 хвилин, перебуваючи на земельній ділянці відкритої місцевості, яка знаходиться на відстані 1 метра від кафе-бару «Сито-П`яно», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , став свідком сварки місцевих жителів, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В цей час з метою з`ясування обставин сварки між останніми, маючи намір припинити конфлікт, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_9 та долонями рук відштовхнув останнього від ОСОБА_10 . В послідуючому реагуючи на активні дії ОСОБА_3 , ззаду до нього підійшов ОСОБА_6 , який з метою унеможливлення розвинення подальшої бійки, для припинення активних дій ОСОБА_3 схопив його своїми руками в області шиї та голови, тим самим заблокувавши рухи останнього. Після цього, ОСОБА_3 звільнившись від блокувальних рухів, вчинив сварку з ОСОБА_6 та на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс один удар навідмаш від себе скляною пляшкою, яку тримав у правій руці, в область лівої брови ОСОБА_6 , після чого наніс 1 удар кулаком правої руки по обличчю та 1 удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_6 , тим самим завдавши йому фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 58 від 14.05.2018 р. ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: рани лівої надбрівної дуги, синця повіки ока, грудино-ключичного з`єднання справа, крововилив білкової оболонки ока. Ушкодження у вигляді рани лівої надбрівної дуги викликало розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді крововиливу, синці - до легких тілесних ушкоджень.
Тобто, внаслідок отриманих ушкоджень, ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у Миронівській центральній районній лікарні у хірургічному відділенні.
Згідно ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Згідно ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ст.. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ст.. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 просять стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 3000 грн. 00 коп. майнової шкоди, а саме: витрати понесені ним та його рідними на поїздки до лікарні, до Миронівської поліції, що передбачало витрачання коштів на пальне, витрати на ліки та матеріали.
Враховуючи, що ні потерпілим, ні його законним представником не надано будь-яких доказів заподіяння йому матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі, а виписка із лікарні про перебуванні на лікуванні не підтверджує понесені витрати на ліки, тому вимоги останнього щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Вимогами ст.. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» із наступними змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом було встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача, позивач зазнав значних фізичних та душевних страждань, тобто йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень. Тобто завдана моральна шкода стоїть у причинному зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд прийшов до висновку, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди відповідачем, а саме: доведено факт заподіяння протиправного діяння відповідача шляхом вчинення злочину; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням.
Виходячи із засад розумності і справедливості, відповідно до вимог ст. ст.. 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( з послідуючими змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибини фізичних та душевних страждань позивача (потерпілого) ОСОБА_6 , суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн., яку необхідно стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_6 , вважаючи саме таку суму достатньою та необхідною, виходячи з обставин справи та є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати. В іншій частині суд вважає позовні вимоги недоведеними та відмовляє в їх задоволенні.

Що стосується судових витрат, що складаються із витрат за копії судових рішень і за складання позовної заяви та витрат по сплаті судового збору, то слід зазначити наступне.
Згідно ст.. 118 КПК України передбачено види процесуальних витрат, а саме:
1) витрат на правову допомогу;
2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;
3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;
4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно ст.. 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Що стосується витрат правову допомогу та за виготовлення копій судових рішень, то слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ст.. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, входить до обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На обґрунтування заявлених витрат на правову допомогу потерпілим у позові лише зазначено, що при складанні позову ним понесені витрати в сумі 500,00 грн. та 50 грн. за виготовленні копій судового рішення, але всупереч вимогам ст..137 ЦПК України, потерпілим не надано до цивільного позову ні договору про надання правничої допомоги, ні ордера, ні документів, що посвідчують право на зайняття адвокатською діяльністю, ні розрахунку, ні опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, виставлених адвокатом рахунків за послуги, а також відсутність квитанції про понесені витрати, у зв`язку із зазначеним, вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого на його користь витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.
Що стосується витрат за виготовлення копій, то ні позивачем, ні його законним представником не надано доказів того, що ними були здійсненні дані витрати, тому і в цій частині вимог суд позивачу відмовляє.

Що стосується витрат по сплаті судового збору, то слід зазначити наступне.

Нормами КПК України не врегульовані відносини щодо стягнення судового збору, тому суд вважає, що в цьому випадку вказані правовідносини повинні регулюватися нормами ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір».
Нормами ЦПК України встановлено, що при зверненні в суд позивач сплачує судовий збір (ст.133 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_6 звільняється від сплати судового збору, тому вимоги позивача в цій частині вимог не підлягають до задоволення, оскільки вказані витрати позивач не поніс з урахуванням ст.. 5 Закону України «Про судовий збір».

Судові витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань зі сторони обвинувачення не було.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, ЦК України, ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 125 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Строк покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 163) DVD-R диском із записом проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження; (а.с. 182) - DVD-R диском із записом проведення слідчого експерименту від 25.05.2018 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_6 , законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
У задоволені решти вимог ОСОБА_6 відмовити.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 , законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків від злочину та судових витрат відмовити.
Судові витрати по справі відсутні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1