Справа №295/9495/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002832 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, освіта середня, інваліда 3 групи загального захворювання, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 05.07.2005 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 70, ст. 71, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 05.05.2003 та призначено остаточне покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 190 КК України,

з участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

04.07.2018 близько 18 години ОСОБА_5 перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , в руках якого помітив належний останньому мобільний телефон марки «NOKIA» моделі «301 RM - 839» в корпусі червоного кольору.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, а саме вищевказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 попрохав у ОСОБА_6 надати належний йому мобільний телефон, для здійснення телефонного дзвінка при цьому повідомив останньому про те, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його власнику не мав.

Отримавши у такий спосіб мобільний телефон торгівельної марки «NOKIA» моделі «301 RM - 839» в корпусі червоного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 вартістю 480 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» із № НОМЕР_3 та сім-карта мобільного оператора «МТС» із № НОМЕР_4 які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, ОСОБА_3 , утримуючи вказаний мобільний телефон при собі та не маючи наміру його повертати, покинув місце скоєння правопорушення та в подальшому розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 480 гривень.

Своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся. Суду показав, що все відбулось так, як вказано у обвинувальному акті. Має хронічні хвороби. Просив надати йому штраф.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Оцінивши досліджені докази, суд знаходить винуватість ОСОБА_3 доведеною повністю. Його дії, які виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 4 КК України, злочин передбачений ст. 190 ч. 2 КК України належать до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений неодноразово судимий, винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, є рецедив злочинів.

Судом враховується також і те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, є інвалідом 3 групи, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2014 року був звільнений за ст. 84 КК України від покарання по хворобі.

Відповідно висновку досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про те, що виправлення засудженого без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (в тому числі для конкретних осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Суд не може покрасти в основу свого рішення даний висновок враховуючи те, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.11.2014 року обвинувачений був звільнений за ст. 84 КК України від покарання по хворобі, є інвалідом 3 групи, має хронічні захворювання, характеризується посередньо, скарг та нарікань до дільничого на ОСОБА_3 не надходило, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завданий збиток потерпілому.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді штрафу, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1