Справа № 309/2108/17
Провадження № 1-кс/309/15/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні №00000923, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням та просить скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні №00000923 на автомобіль марки Mersedes- Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см., який належить ОСОБА_5 ,обґрунтовуючи його тим, що в межах здійснення досудового слідства кримінального провадження №00000923 ухвалою слідчого судді Хустського райсуду м.Хуст від 17 вересня 2014 року накладено арешт на вказане майно. Оскільки заявник не має наразі жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, повідомлення про підозру йому не вручалося, обвинувальний акт не складався, останній просить скасувати арешт на належне йому майно. Посилається також у поданому до суду клопотанні на те, що він є законним власником майна і арешт накладено необґрунтовано. Просить скасувати арешт, накладений згідно ухвали Хустського районного суду від 17.09.2014 року.

Представник заявника клопотання адвокат ОСОБА_4 доводи та вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні, розглянути клопотання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна.

Дослідивши матеріали справи та матеріали справи №309/3677/14, яка витребувана слідчим суддею для дослідження у судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Встановлено при розгляді клопотання і це підтверджується матеріалами справи та матеріалами справи про накладення арешту, що ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 17 вересня 2014року у справі №309/3677/14-к (провадження № 1кс/309/430/2014) було задоволено клопотання слідчого СВ Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене із старшим прокурором Хустської міжрайонної прокуратури України в Закарпатській області ОСОБА_3 , та накладено арешт на автомобіль марки Mersedes- Benz модель Sprinter-316, 2010року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см., який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

При цьому у ході розгляду клопотання про скасування накладеного на нерухоме майно арешту не надано жодних даних, які б підтверджували обґрунтовану необхідність подальшого арешту майна.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно із вимогами національного цивільного законодавства в Україні діє принцип презумпції правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи прав очин, діє правомірно.

Правочин правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститувною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Так, наприклад, якщо правочин про заставу нерухомого майна укладений письмово, але не посвідчений нотаріусом, то його правомірність спростовується ст. 577 ЦК України. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом.

Вважаю, що арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Хустського районного суду від 17.09.2014 року на автомобіль Mersedes-Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см. є необґрунтований та підлягає скасуванню, оскільки на момент винесення ухвали слідчого судді Хустського районного суду від 17.09.2014 року про накладення арешту, було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mersedes-Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см. від 02.07.2014 року серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 .

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").

Водночас, що стосується вимог клопотання про скасування арешту майна, то воно підлягає задоволенню, оскільки ст.16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом, однак право власності на автомобіль марки Mersedes-Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см. ОСОБА_5 набув згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mersedes-Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см. від 02.07.2014 року серії НОМЕР_2 , до постановлення ухвали Хустського районного суду від 17.09.2014 року про накладення арешту на вище вказаний автомобіль.

Підстави та порядок здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень, пов`язаних із вилученням під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження документів, речей, електронних інформаційних систем або їх частин та іншого майна, а також його правомірним утриманням для встановлення обставин кримінального провадження регламентується вимогами ст. ст. 167-169, 170-174, 234-236 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Зважаючи на викладене, вимоги клопотання про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні №0000923, підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Арешт, накладений у кримінальному провадженні №0000923, ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 17 вересня 2014 року у справі № 309/3677/14-к (провадження №1кс/309/430/14) на автомобіль марки Mersedes- Benz модель Sprinter-316, 2010 року випуску, синього кольору, з номером кузова НОМЕР_1 об`ємом двигуна 2178 куб. см., який належить ОСОБА_5 , скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Слідчий суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1