КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1153/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2019 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , з внесеними останньою доповненнями до своєї апеляційної скарги, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , яке погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , і продовжено строк тримання під вартоюдо 17 березня 2019 року включно, без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Слов`янськ Донецької області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з ухвалою суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 зазначеного кримінального правопорушення, необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання старшого слідчого про продовження строку тримання під вартою не зменшилися.

Крім того, слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного та дійшов висновку про недостатність підстав для застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, і не визначив підозрюваному розміру застави, пославшись на положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_10 та його захисники ОСОБА_11 і ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Захисник ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого відмовити і, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 202 КПК України, негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_10 з-під варти в залі суду. Зокрема, автор апеляції звертає увагу, що переписані з клопотання старшого слідчого обставини, які викладені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, грубо порушують вимоги п. 1 ч. 1 ст. 184 КПК України і є лише «досужим» домислом органу досудового розслідування та суду першої інстанції, які не підтверджуються жодним процесуальним документом у справі, оскільки, як стверджує захисник, обставини клопотання повністю суперечать обставинам, зазначеним у повідомленні про підозру, врученому підозрюваному ОСОБА_10 стороною обвинувачення. Крім того, апелянт вважає, що орган досудового розслідування в повідомленні про підозру, в порушення вимог п. 10 ч. 1 ст. 7; ч. 1 ст. 17; п. 5 ч. 1 ст. 277 КПК України, діючи упереджено, зазначив вже як встановлений факт скоєння умисного вбивства саме ОСОБА_13 , що з урахуванням усього свідчить як про необґрунтованість повідомленої підозри та невідповідність клопотання вимогам п. 1 ч. 1 ст. 184 КПК України, так і про невмотивованість та невідповідність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам провадження. Також захисник вказує, що клопотання старшого слідчого та оскаржувана ухвала слідчого судді не містять посилання на докази, які обґрунтовують обставини, що свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому автор апеляції зазначає, що орган досудового розслідування вже втретє ставить питання про продовження підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на максимально можливий строк, обґрунтовуючи своє клопотання тими ж мотивами, що стали підставою для застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на те, що старший слідчий в своєму клопотанні фактично вказує про зменшення ризиків та не доводить начебто їх наявність, а ОСОБА_10 тримається під вартою на підставі припущень щодо обґрунтованості підозри та вагомих доказів його вини. Крім цього, апелянт вважає, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено факту того, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою.

25 січня 2019 року до Київського апеляційного суду від захисника ОСОБА_11 надійшли доповнення до її апеляційної скарги, в яких остання звертає увагу, що слідчий суддя, посилаючись у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали на положення процесуального закону, лише зазначив ті із них, які регламентують обрання запобіжного заходу підозрюваному, тобто перерахував вимоги ч. 1 ст. 183, ст. 177, ст. 194 КПК України, але взагалі не посилався на вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України і, як наслідок, не мотивував, чому і які саме обставини, зазначені у цій нормі, виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, а не обрання йому такого запобіжного заходу. На думку автора апеляції, слідчий суддя, мотивуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, послався у своїй ухвалі, у тому числі на рішення Європейського суду з прав людини, при цьому прийшовши до висновку, що «…дані, які вказують на обґрунтовану підозру, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах», і це при тому, що жоден із долучених до клопотання матеріалів, крім протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_14 , які, відповідно до рішення того ж ЄСПЛ «Володимир Романов проти Російської федерації» від 24 липня 2008 року, не можуть вважатися матеріалами, що містять факти чи інформацію, які б могли переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_10 можливо вчинив злочин. Також захисник вказує, що упередженість слідчого судді проявляється і в тому, що останній фактично перебрав на себе функцію державного обвинувачення, зокрема, встановивши ризики, які не були зазначені органом досудового розслідування в клопотанні.

Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід. Зокрема, останній зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 196 КПК України, а саме в ній не зазначено обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини. Крім того, апелянт вважає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази його причетності до скоєного злочину. Також автор апеляції звертає увагу, що всі докази, які були подані старшим слідчим до клопотання, не стосуються причетності ОСОБА_10 , а стосуються взагалі причетності інших осіб до скоєного кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього будь-який інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. На думку апелянта, фактично обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було пов`язане лише з єдиною метою, а саме здійснення на нього морального та фізичного тиску, обмеження у фундаментальному праві на захист, а також обмеження його захисників у можливості здійснювати надання йому належної правової допомоги. Крім того, автор апеляції відмічає, що у даному кримінальному провадженні значно зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також апелянт звертає увагу, що слідчим суддею було порушено його право на справедливий суд, що гарантовано Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

Далі в своїй апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_10 стверджує, що слідчий суддя, нехтуючи нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не навів обґрунтованої та мотивованої підстави для відмови у застосуванні щодо нього будь-якого альтернативного запобіжного заходу. Крім цього, автор апеляції вважає, що застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту або застави, є справедливим та обґрунтованим і не буде порушувати конституційні права та гарантії підозрюваного, зокрема, право на життя, право на охорону здоров`я та медичну допомогу. На думку підозрюваного ОСОБА_10 , прокурор та старший слідчий належним чином не довели слідчому судді неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому апелянт вважає, що застосований щодо нього запобіжний захід є невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , з внесеними останньою доповненнями до її апеляційної скарги, та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підозрюваним ОСОБА_10 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, виходячи з положень абзацу 1 ч. 3 ст. 395 КПК України, але його апеляційна скарга та апеляційні скарги його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , з внесеними останньою доповненнями до її апеляційної скарги, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 0002461, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
14 вересня 2018 року ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
15 вересня 2018 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

17 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя щодо ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 листопада 2018 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2018 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 30 листопада 2018 року.

28 вересня 2018 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_10 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 листопада 2018 року включно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2018 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні було продовжено до шести місяців, тобто до 01 лютого 2019 року.

22 листопада 2018 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_10 було продовжено строк тримання під вартою до 20 січня 2019 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2019 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні було продовжено до дев`яти місяців, тобто до 15 квітня 2019 року.

16 січня 2019 року (датоване 15 січня 2019 року)старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_10 під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування. Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим у зв`язку з необхідністю виконання комплексу слідчих та процесуальних дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, заявлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

17 січня 2019 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва дане клопотання старшого слідчого було задоволено та продовжено ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 17 березня 2019 року включно, без визначенням розміру застави.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводів сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах. Зокрема, такими доказами є: - протокол огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_3 та прилеглої до нього території; - висновок судової медичної експертизи трупа № 286 від 30 серпня 2018 року; - протоколи допиту свідка ОСОБА_15 від 31 липня 2018 року та від 27 вересня 2018 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 31 липня 2018 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 01 серпня 2018 року; - протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 липня 2018 року та від 01 серпня 2018 року; - протокол пред`явлення особи для впізнання від 03 серпня 2018 року; - протокол слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 10 серпня 2018 року; - протокол огляду місця події від 31 липня 2018 року; - протокол огляду автомобіля «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - висновок судової балістичної експертизи № 2-559 від 05 вересня 2018 року; - протокол допиту підозрюваного ОСОБА_14 від 06 вересня 2018 року; - протокол огляду відео реєстратора; - протокол огляду відеозапису з камери відеоспостереження; - протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 02 серпня 2018 року; - протокол обшуку автомобіля «Mazda 6»; - матеріали оперативно-розшукової діяльності, проведеної у відповідності до Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність».

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри слід визнати безпідставними.
Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч стверджень апелянтів, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на характер та надзвичайно високий ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини даного кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюванийОСОБА_10 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики з часу застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є непереконливими.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив підозрюваному ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 17 березня 2019 року включно і не визначив останньому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , з внесеними останньою доповненнями до своєї апеляційної скарги, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , і продовжено строк тримання під вартою до 17 березня 2019 року включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , з внесеними останньою доповненнями до своєї апеляційної скарги, залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4