Справа № 471/950/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000232 від 26.07.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Братське Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстроване місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в силу положень ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 26.07.2018 року, близько 02:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебувала його мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та почав ображати її нецензурною лайкою і образливими висловлюваннями. В ході виниклої сварки ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки, з метою завдання потерпілій тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками по обличчю, після чого схопив її за шию і кинув на ліжко, чим спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та саден в ділянці обличчя, шиї, передньої поверхні грудної клітини.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 пояснив, що подія відбулась влітку 2018 року, більш точної дати він не пам`ятає. Він повернувся додому з рибалки напідпитку, близько 02:00 год., вночі. На той час він проживав з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Між ним та його матір`ю, ОСОБА_6 , 1947 року народження, виникла сварка, в ході якої він, перебуваючи під дією алкоголю, двічі вдарив мати руками по обличчю, схопив та штовхнув її на ліжко. На даний час вони з матір`ю помирилися, він допомагає матері по господарству, купує їй продукти харчування, доглядає. ОСОБА_5 виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась, звернулась з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, обвинуваченого суворо не карати, оскільки обвинувачений свою поведінку змінив та потерпіла його пробачила. На даний час ОСОБА_5 допомагає їй по господарству, доглядає та надає матеріальну допомогу.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів щодо особи обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, одружений, виховує двох неповнолітніх дітей, підтримує відносини та надає допомогу матері, оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачений має належні соціальні зв`язки. Зв`язків обвинуваченого з антисоціальними особами не встановлено. Також суд враховує вік обвинуваченого, стан його здоров`я, його спосіб життя, те що він не працює, проте має тимчасові заробітки та утримує родину, добре характеризується за місцем проживання.

Суд приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Братського РС філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про наявність середнього ризику небезпеки ОСОБА_5 для суспільства та для окремих осіб, та середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, зміну його поведінки щодо потерпілої, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу у максимальному його розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України, при цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1