ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/650/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0010389 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барвінки Малинського р-ну Житомирської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на посаді головного інженера в ТОВ «Спецбудмонтаж-3», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного інженера ТОВ «Спецбуд-4», будучи службовою особою, знаючи про покладені на нього обов`язки, у порушення вимог п. 4.2, додатку В п. 14, додатку В п. 28, додатку В п. 29 НПАОП 42.2-7.02-12 «ССБП. Охорона праці і промислова безпека у будівництві», основних положень ДБН А.3.2-2-2009, затверджених наказами Мiнрегiонбуду України вiд 27.01.2009 року № 45, вiд 04.06.2010 року № 202, вiд 25.05.2011 року № 53 та Мiнрегiону вiд 30.12.2011 року № 417 та п.п. 2.1.5, 2.2.1, 2.3.4, 2.4.2, 2.4.3, 2.4.4, 2.9.1, 2.9.2, 2.9.3, 2.9.4, 2.9.7, 2.9.8 посадової Інструкції головного інженера ТОВ «Спецбуд-4», не організував належний контроль за якістю розробки проекту виконання робіт щодо технології та послідовності виконання робіт в зоні потенційно небезпечних факторів, в результаті чого, ОСОБА_6 , який відповідно до наказу ТОВ «Спецбуд-4» № 26 від 30.09.2016 року працював на посаді електрозварювальника 5-го розряду вказаного товариства, 07.10.2016 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, знаходячись на об`єкті будівництва житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом по вул. Драгоманова, 35 у Дарницькому р-ні м. Києва, виконуючи покладені на нього обов`язки, перебував на 7-му поверсі вказаного незавершеного об`єкту будівництва за вказаною адресою, під час виконання зварювальних робіт, від падіння балки з верхнього поверху, отримав тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму забійну рану в правій тім`яній області; крововилив у м`які тканини в правій тім`яно-скроневій області; перелом кісток склепіння та основи черепа (розходження правого вінцевого та стріловидного швів, лінійний перелом на правій тім`яній кістці та на лобній кістці, з переходом на основу черепа в середню та передню черепні ямки праворуч); розповсюджений крововилив під м`яку мозкову оболонку в правій тім`яно-скроневій області з переходом на основу з ділянкою крововиливу у тканину мозку на основі скроневої долі; крововилив у шлуночки головного мозку; набряк-набухання тканини головного мозку.
Смерть ОСОБА_6 , 1963 р.н., настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани на голові, крововиливу у м`які покриви волосяної частини голови, перелому склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки, у тканину та шлуночки головного мозку, що обумовило розвиток набряку-набухання тканини головного мозку.
Наявна відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани на голові, крововиливу у м`які тканини волосяної частини голови, перелому склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки, у тканину та шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання тканини головного мозку має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. Між наявною відкритої черепно-мозковою травмою та настанням смерті мається прямий (причинно-наслідковий) зв`язок.
Виявлена відкрита черепно-мозкова травма утворились від дії тупого предмету. Характер та локалізація ушкоджень м`яких покривів волосяної частини голови, кісток черепа, оболонок та тканини головного мозку вказують на утворення наявної черепно-мозкової травми у ОСОБА_6 при падінні на тім`яно-скроневу ділянку голови тупого предмету з переважаючою поверхнею контакту та який мав значну масу. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що будучи службовою особою, не організував належний контроль за якістю розробки проекту виконання робіт в зоні потенційно небезпечних факторів, в результаті чого, ОСОБА_6 , який працював на посаді електрозварювальника, 07.10.2016 року, приблизно о 09 годині 15 хвилин, знаходячись на об`єкті будівництва житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом по АДРЕСА_2 , виконуючи покладені на нього обов`язки, від падіння балки з верхнього поверху, отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людини, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 271 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі, вибачився перед потерпілою.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який працює, характеризується позитивно, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2006 року народження та батька 1939 року народження.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення основного покарання у виді обмеження волі в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.
Також, у судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має дитину, якій на день набрання чинності Законом не виповнилося 18 років та батька, який досяг 70-річного віку.
Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», особи на яких поширюється дія Закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», обвинувачений мав малолітню дитину 2006 року народження, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

При цьому ОСОБА_5 скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України не є особливо тяжким. Кримінальне правопорушення вчинено 07.10.2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_5 встановлено не було, суд вважає за можливе звільнити останнього від призначеного основного та додаткового покарання.
При цьому, враховуючи те, що батько обвинуваченого, який досяг 70-річного віку, має іншу працездатну дитину, суд не вважає за можливе застосувати положення п. «є» с. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» при звільненні ОСОБА_5 від покарання.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачі подали відповідне клопотання.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов, поданий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя