Справа № 314/5292/18
Провадження № 1-в/314/52/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Новий Буг, Миколаївська область, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

1)22.11.2016 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.07.2017 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 2 роки.

По даній справі засуджений: 13.10.2017 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.11.2016 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку: 13.10.2017 року, кінець строку: 13.11.2019 року,

про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:
засуджений Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні засуджений на клопотанні наполягав, просив суд його задовольнити та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».
Представник адміністрації Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Нормами Законів України «Про застосування амністії в Україні» та «Про амністію у 2016 році» визначеного коло осіб, до яких амністія не застосовується.

Згідно п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію в 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , не відбувши покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.11.2016 року відповідно до якого його засудженого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, яке скасовано ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.07.2017 року та направлено в місця позбавлення волі строком на 2 роки, знову вчинив умисний злочин, за що його було засуджено 13.10.2017 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Крім того, станом на дату набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2016 році» не відбув частину призначеного строку покарання, частина строку покарання настала 28.10.2018 року, а тому не підпадає під дію даного Закону.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України Про амністію у 2016 році.

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

21.01.2019