Справа № 182/2387/18
Провадження № 1-кп/0182/109/2019
У Х В А Л А
14.03.2019 м. Нікополь
Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Південне, Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження від 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 16.03.2019.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, що підтверджується тим, що після вчинення злочину він втік та був затриманий в іншому населеному пункті; продовження злочинної діяльності, що, при відсутності джерел доходів, може спонукати його вчинити нові корисливі злочини, репутацію обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, законних джерел доходів, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що обґрунтованість обвинувачення належними доказами не підтверджується; ризики, на які посилається прокурор, відсутні; ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки батьків, дружину, малолітню дитину. Просять застосувати домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання його тещі, яка надала письмову заяву про свою згоду на його проживання та матеріальне забезпечення.
Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора, заперечували проти клопотання обвинуваченого та його захисника, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, невиправним наслідком якого стала смерть молодої дівчини.
Прокурор також заперечував проти клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях «Осаковський проти України», «Харченко проти України»).
ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Судом було встановлено, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого.
Як встановлено у судовому засіданні, наразі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання. Також судом врахована тяжкість вчиненого ним злочину, репутація обвинуваченого, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи. Наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, на думку суду, не може запобігти наявним ризикам, оскільки вони існували у нього і на час вчинення злочинів, однак не запобігли їх вчиненню. Судом також враховується і резонанс, якого набуло вбивство неповнолітньої дівчини у невеликому селі, що, з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 16.03.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, колегія суддів, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченим розмір застави, достатній для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж невизначення застави віднесено на розсуд суду.
Ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 960 500 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, колегія суддів -
п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити. В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 13 травня 2019 р.
Одночасно визначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 960 500 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_10
ОСОБА_3