Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 225/6437/17
провадження № 51-9283ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 квітня 2018 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2018 року в межах кримінального провадження

№ 0001485 від 08 жовтня 2017 року та № 0001452 від 30 жовтня 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 02 листопада 2016 року за ч. 2 ст. 190, частинами 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 9 місяців, який вважається таким, що відбув покарання (на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 21 березня 2013 року),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК.

Встановлені обставини
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Постановлено рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_4 із 02 квітня 2018 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення за період

з 01 листопада 2017 року до 04 квітня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку місцевого суду ОСОБА_4 приблизно о 23.00 год. проник через незамкнені вхідні двері до будинку

АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав майно

ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 9840 грн.
Також він 06 жовтня 2017 року о 22.00 год., зламавши замок у вхідних дверях, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав майно ОСОБА_6 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 1360 грн.
Крім того, 13 жовтня 2017 року приблизно о 00.30 год. ОСОБА_4 , відкривши хвіртку, що була закрита на гачок, проник на подвір`я домоволодіння

АДРЕСА_3 звідки повторно, таємно викрав бетонозмішувач, який належав ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
Також ОСОБА_4 21 жовтня 2017 року приблизно о 23.00 год., з території домоволодіння, на яке потрапив, перелізши через паркан, та з будинку

АДРЕСА_4 , до якого проник, вийнявши скло, повторно, таємно викрав майно

ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 1630 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2018 року залишено без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 , а вирок місцевого суду без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що судами під час призначення покарання не враховано всіх обставин, які його пом`якшують.
Мотиви Верховного Суду
У касаційній скарзі засуджений не оскаржує висновків місцевого суду в частині доведеності винуватості у вчиненні злочинів та кваліфікацію його дій за ч. 3

ст. 185 КК.
Разом з тим, посилання засудженого на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості є безпідставними.
Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку місцевого суду, під час призначення ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно

до ч. 12 КК є тяжким; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, не має дітей, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину); наявність обставини, яка обтяжує покарання (рецидив злочинів); конкретні обставини вчинення злочину (4 епізоди злочинної поведінки) та його наслідки у виді заподіяння шкоди чотирьом потерпілим (двом з яких матеріальну шкоду не відшкодовано).

На підставі наведеного місцевий суд правильно визначив ОСОБА_4 міру покарання в 4 роки, яка є наближеною до мінімальних меж санкції ч. 3 ст. 185 КК.

Такого ж висновку дійшов і суд апеляційної інстанції, який перевірив законність рішення місцевого суду відповідно до ст. 404 КПК в межах апеляційної скарги засудженого, дав відповідь на кожен із доводів, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги ОСОБА_4 , і обґрунтовано відмовив у її задоволенні, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК мотиви, якими керувався при постановленні свого рішення.
З такими висновками погоджується й колегія касаційного суду. Покарання ОСОБА_4 призначено з дотриманням положень статей 50, 65 ККє справедливим, необхідним і достатнім, а тому сприятиме виправленню засудженого та попередженню вчинення нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Враховуючи наведене, із касаційної скарги засудженого та наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити засудженому у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 квітня 2018 року й ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 10 липня 2018 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3