У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2529/19

№ 1-м/183/2/19

08 травня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідності із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 ,-
за участю прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И Л А :

18 квітня 2019 року до Новомосковського міськрайонного суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мотивоване тим, що вироком Совєтського районного суду м. Брянська від 20.06.2018 року ОСОБА_3 , було засуджено за п.п. "а", "г" ч.4 ст. 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, у великому розмірі), ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великому розмірі) до 12 років позбавлення волі.
15 березня 2019 року відповідно до наказу № 837/5 Міністерством юстиції України було прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого ОСОБА_3 на підставі ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та запиту № 06-83782/18 Міністерства юстиції РФ від 26.06.2018 року, у зв`язку з чим, необхідно визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення та строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_3 на підставі зазначеного судового рішення.
В судовому засіданні прокурор, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, та висловив свою позицію щодо приведення зазначених судових рішень відносно ОСОБА_3 у відповідності із законодавством України.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України обґрунтоване й підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Передача засуджених для відбування покарання з однієї держави в іншу регулюється Конвенцією про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, яка ратифікована Україною 22.09.1995 року і набула чинності для України з 01.01.1996 року, та ст.606 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Відповідно до копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_3 останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 в Україні встановлено за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.100-101), засуджений ОСОБА_3 написав заяву та виявив бажання про його переведення для подальшого відбуття покарання в Україні (а.с.94).
На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Брянській області», де він характеризується негативно (а.с.98-99), за станом здоров`я - здоровий, працездатний та може слідувати етапом (а.с.97).
Відповідно до довідки ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Брянській області», кінець строку відбуття покарання у ОСОБА_3 - 11.08.2027 року (а.с.96).
Відповідно до п. b) ч. 1 ст. 9 Конвенції компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 даної Конвенції, якою передбачено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно
викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до вироку Совєтського районного суду м. Брянська від 20.06.2018 року ОСОБА_3 , засуджено за п.п. "а", "г" ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.3 ст.69 Кримінального кодексу Російської Федерації до 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без зміни до набрання вироком законної сили.
Термін покарання ОСОБА_3 рахується з моменту проголошення вироку, тобто з 20.06.2018 року. Зараховано в строк відбування покарання час його затримання і тримання під вартою, як запобіжного заходу в період з 12.08.2015 року по 19.06.2018 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України засудженому слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1)якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2)якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані:
- за п.п. "а", "г" ч.4 ст. 228.1 КК РФ, як готування до незаконного збуту наркотичних засобів, вчинене організованою групою, у великому розмірі, за зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення з метою незаконного збуту наркотичних засобів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 30 КК РФ, як замах на злочин, тобто умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з не залежних від цієї особи обставинам; за зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15 КК України, як закінчений замах на вчинення злочину, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі;
- за ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за організованою групою осіб, у великому та особливо великому розмірі; за зазначені дії в Україні встановлена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 307 КК України - за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою осіб, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих та особливо великих розмірах, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна;
- та за ч.3 ст. 69 КК РФ, як призначення покарань за сукупністю злочинів, якщо хоча б один із злочинів, скоєних за сукупністю, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі не може перевищувати більш ніж наполовину максимальний термін покарання у вигляді позбавлення волі, передбачений за найбільш тяжкий з вчинених злочинів, в Україні правила складання покарань визначається за ч. 1 ст. 70 КК України, як призначення покарання за сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, за вироком Советського районного суду м. Брянська від 20.06.2018 року ОСОБА_3 слід вважати засудженим:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, та визначити йому покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.
- за ч. 3 ст. 307 КК України та визначити йому покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установ.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі. При цьому суд враховує, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Однак, беручи до уваги вимоги ст. 11 Конвенції та ч.ч. 3,4 ст. 610 КПК України щодо неможливості погіршення становища засудженого вироком суду Російської Федерації в порівнянні із законодавством України, суд не вбачає правових підстав визначати інше покарання.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід рахувати з 20.06.2016 року. Зарахувати у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_3 під вартою з 12.08.2015 року по 19.06.2018 року відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, чинним законодавством України не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, ст. 610 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим:
За вироком Совстського районного суду м. Брянська від 20.06.2018 року:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та визначити йому покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі;

- за ч. 3 ст. 307 КК України та визначити йому покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 20.06.2016 року.

Зарахувати у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_3 під вартою з 12.08.2015 року по 19.06.2018 року відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1