УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, засудженого 23.05.2016 року Фастівським районним судом Київської області за ст. ст. 186 ч.2, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника ЖВК (№4) ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_3 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення.

В судове засідання засуджений не з`явився, просить проводити без його участі. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, проводить судовий розгляд у відсутність засудженого.

Представник ЖВК (№4) в судовому засіданні зазначив, що за час перебування у виправній установі засуджений порушував режим тримання, за що на нього двічі накладалися стягнення, заохочень немає, не працює. Зазначив, що засуджений не довів свого виправлення, а тому слід відмовити у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо відмови в задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника ЖВК (№4), думку прокурора та дослідивши матеріали справи і матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумління поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, тощо.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. Крім цього, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Судом встановлено, що засуджений з серпня 2016 року відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4). По прибуттю був працевлаштований, але в послідуючому до праці не залучається, у зв`язку з небажанням працювати на визначених роботах.

За цей період часу засуджений допустив два порушення режиму відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, заохочень не мав. Не завжди відповідально ставиться до виконання робіт із благоутсрою установи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що засуджений не довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1