Справа № 761/143/19
Провадження № 1-кс/761/672/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна , -

в с т а н о в и в :
до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту майна, а саме скасування арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заявленого клопотання зазначає, що він являється власником вказаної квартири. Вказує, що станом на сьогоднішній день відпала потреба в арешті квартири, підозра у кримінальному провадженні нікому не оголошена, а він позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю. Як наслідок просить скасувати накладений на квартиру арешт.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, просить таке задовольнити. Водночас, чітко сформувати доводи щодо заявленого клопотання та підстави для скасування арешту ОСОБА_3 не зміг.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення заявника, оцінивши доводи клопотання в сукупності з наданими учасниками доказами, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 набув у власність зазначену квартиру відповідно до договору купівлі-продажу від 13.01.2018 року. Квартира придбана ним у гр. ОСОБА_4 .

Як вбачається із зазначеної ухвали, досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа, використовуючи підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та підроблений договір дарування на об`єкт нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_2 , шахрайським шляхом заволоділа вказаним об`єктом нерухомого майна, зареєструвавши на себе право власності на зазначений об`єкт, після чого уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_4 , з метою уявного створення статусу добросовісного покупця, який в свою чергу уклав попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири із реальними покупцями.
13 листопада 2017 року заступником начальника СВ відділу поліції №1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовим доказом у згаданому кримінальному провадженні нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .
З огляду на те, що квартира відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки ймовірно була предметом злочинного посягання, а тому, з метоюїї збереження, квартиру арештовано.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя зазначає таке.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, саме на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Незважаючи на вказане, заявником не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Виходячи із вищевказаних встановлених обставин, арештоване майно відповідає критеріям речового доказу, що передбачені ст. 98 КПК України, досудове розслідування кримінального провадження ще не завершено, відтак потреба у арешті майна не відпала, актуальність арешту майна та відповідно збереження речових доказів, не зникла.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 7-9, 170, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1