Справа № 639/7973/15

У Х В А Л А
Іменем України
11 січня 2019 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куна Гайсинського району Винницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.1 ст.364, ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,

встановила:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з урахуванням того, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає, однак ризики, які були враховані судом при обранні зазначеної міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли, а саме ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місця мешкання в м. Харкові, міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора посилаючись на його необґрунтованість тривалість перебування обвинуваченого під вартою та відсутність доказів про наявність зазначених прокурором ризиків, просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на не пов`язану із ізоляцією від суспільства.

Потерпілі та представник підтримали клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.
Згідно матеріалів справи, вказана вище міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 обрана слідчим суддею 07.07.2015 року та продовжена судом до 12.01.2019 року.
ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину за ч.4 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах, за яке кримінальним законом визначено покарання від 5 до 12 років позбавлення волі, а також тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його репутацію, відомості про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем тимчасового мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи, джерел доходу та постійного місця мешкання в м. Харкові, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується.

Судом допитані потерпілі та свідки сторони обвинувачення, прокурором заявлено клопотання про надання часу на підготовку письмових доказів по справі для їх дослідження в судовому засіданні, яке задоволено судом.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стороною захисту суду на даній стадії не доведено, що наявні ризики відносно обвинуваченого зменшились або зникли.
Будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшились, у зв`язку з чим вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Клопотання прокурора задовольнити.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на не пов`язаний із ізоляцією від суспільства відмовити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів, а саме до 11 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3