ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/788/18 Номер провадження 11-кп/814/312/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Громовка Новотроїцького району Херсонської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
05.01.2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.08.2018 року

встановила

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано до покарання призначеного за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2016 року і остаточно засуджено ОСОБА_7 до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 15.03.2018 року .
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових екпертиз на загальну суму 2288 гривень (дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень).
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 27.01.2018 року, близько 08 години 40 хвилин з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через вікно проник до приміщення фанерного цеху, який розташований в АДРЕСА_2 , власником якого є приватний підприємець ОСОБА_10 .
Проникнувши до приміщення вищевказаного фанерного цеху, обвинувачений ОСОБА_7 помітив та таємно викрав кутову шліфувальну машину «DWT WS-125L», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №362 від 05.03.2018 року 533 гривні 33 копійки; шуруповерт «Дніпро-М АДЛ2-18.0 Lі-оn», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №361 від 05.03.2018 року 1213 гривень 33 копійки; лобзик електричний «Дніпро-М ЛПЕ-850Л», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №360 від 03.03.2018 року 630 гривень; електричний перфоратор «Дніпро-М ПЕ-26113П», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №492 від 19.03.2018 року 1532 гривні 27 копійок; електричний подовжувач «Dеlux W/ТG3J», довжиною 10 м., вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №492 від 19.03.2018 року 100 гривень 80 копійок; пістолет для піни «SF Рrоfеssіоnаl», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №492 від 19.03.2018 року 151 гривня 90 копійок, належні потерпілому ОСОБА_11 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 4161 гривня 63 копійки.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 прохає вирок суду скасувати та направити справу на досудове розслідування.

Вказав, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи, судом неповно і однобічно досліджені обставини. Зазначив, що в матеріалах провадження відсутні докази його причетності до вчинення злочину. Також вказав, що судом першої інстанції не було допитано свідка ОСОБА_13 , якого він прохав допитати.
Прокурор в поданій апеляційній скарзі прохає вирок скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2016 року і остаточно засудити ОСОБА_7 до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 15.03.2018 року.
В обгрунтування своїх вимог вказав, що суд своїм вироком від 22.08.2018 призначив покарання ОСОБА_7 , яке не відповідає по ступеню тяжкості кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого через свою м`якість.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану ОСОБА_7 апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора ОСОБА_6 , який підтримала подану апеляційну скаргу та прохала її задовольнити а також її заперечення проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 ; перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, а його вчинив ОСОБА_14 та стосовно тиску працівників поліції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування та судового розгляду, обвинувачений не заявляв про застосування до нього психологічного чи фізичного тиску з боку працівників поліції. Крім того, стосовно вказаних фактів ніяких заяв та клопотань від обвинуваченого ОСОБА_7 під час перегляду кримінального провадження в апеляційній інстанції, до суду не надходило.

Стосовно тверджень ОСОБА_12 про причетність ОСОБА_14 до вчинення злочину за який його засуджено, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими,, що не заслуговують на увагу.

Так судом першої інстанції, було допитано співмешканку ОСОБА_12 ОСОБА_15 , яка є також рідною сестрою ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що її брат ( ОСОБА_14 ) відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Крім того, клопотання про допит ОСОБА_14 , ОСОБА_16 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не заявляв.

Місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини цього провадження, проаналізував надані сторонами докази, які перевірив і оцінив з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що він є приватним підприємцем та власником фанерного цеху, який розташований в АДРЕСА_2 . 27.01.2018 року з фанерного цеху було вчинено крадіжку належним йому електроінструментів, а саме : кутової шліфувальної машини, шуруповерта, лобзика, перфоратора, електричного подовжувача, пістолету для піни . В подальшому, йому працівниками поліції було пред`явлено для впізнання кутові машинки, шуруповерти, електролобзики, з який він впізнав свої електроінструменти.
- показами свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він працює поліцейським в Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області . 13.03.2018 року він супроводжував ОСОБА_7 під час проведення за участю останнього слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений добровільно розповідав та показував про обставини вчинення ним крадіжки інструментів з приміщення фанерного цеху, який розташований в АДРЕСА_2 . Ніхто з працівників поліції та інших сторонніх осіб ніякого психологічного чи фізичного тиску на ОСОБА_7 не вчиняв;
- показами свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 є його кумом. 27.01.2018 року до нього додому прийшов ОСОБА_7 , який запропонував купити електроінструмент, а саме : лобзик, шуруповерт, кутову машинку, на що він погодився та придбав вищезазначене майно за 1000 грн. Про те, що це майно крадене, він не знав. В подальшому, вказаний електроінструмент він добровільно видав працівникам поліції;
- показами свідка ОСОБА_19 , яка суду пояснила, що ОСОБА_18 є її співмешканцем, який у лютому 2018 року добровільно видав працівникам поліції електроінструмент. Звідки взявся вказаний електроінструмент, вона не знає ;
- показами свідка ОСОБА_20 , яка суду пояснила, що вона була запрошена працівниками поліції під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який добровільно розповідав та показував про обставини вчинення ним крадіжки електроінструментів з приміщення фанерного цеху, який розташований в АДРЕСА_2 . При цьому ніхто з працівників поліції ніякого психологічного чи фізичного тиску на ОСОБА_7 не вчиняв.
Крім цього, вина обвинуваченого підтверджується:

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 повідомив про вчинення крадіжки належного йому майна з приміщення фанерного цеху (а.с.40);
- Протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього (а.с.42-45);
- Протоколом перегляду відеозапису камер спостереження приміщення фанерного цеху від 27.01.2018 року (а.с.56-58), згідно якого встановлено крадіжку майна з приміщення фанерного цеху;
- Заявою ОСОБА_18 про добровільну видачу електроінструменту, а саме: електролобзика, шуруповерту, кутової шліфувальної машинки (а.с.61), який також повідомив, що дані інструменти він придбав у свого кума ОСОБА_7 за 1000 гривень;
- Протоколом огляду та фототаблицею до нього господарства ОСОБА_18 в АДРЕСА_3 (а.с.62-66), в ході якого останній добровільно видав працівникам поліції електроінструмент;
- Протоколом пред`явлення речей на впізнання та фототаблицею до нього (а.с.67-71), за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого останній впізнав пред`явлений йому електричний інструмент;
- Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього за адресою: АДРЕСА_2 , за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , (а.с.73-85), згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 розповідає та показує як саме він скоював крадіжку електроінструменту з приміщення цеху;
- Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (а.с.86);
- Висновками товарознавчих експертиз викраденого електроінструменту (а.с.89-109,112-119);
- Протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (а.с.129-131), згідно якого обвинувачений добровільно розказав та показав куди саме викину одяг, в якому скоював крадіжку.
Судом першої інстанції було перевірено обставини проведення слідчого експерименту, шляхом допиту його учасників, які підтвердили, що ОСОБА_7 давав покази самостійно без будь якого фізичного чи психічного тиску на нього.
Оцінюючи всі наведені докази в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.
За таких обставин, не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Зі змісту вироку вбачається, що при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин; особу обвинуваченого, який має молодий вік, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше судимий, обставини, відповідно до ст.66 КК України та ст. 67 КК України; відношення до вчиненого кримінального правопорушення і прийшов до вірного висновку, що необхідним покаранням для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_7 буде покарання у виді позбавлення волі.
Обставин, що, відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено. Обставиною, що в порядку ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Також при визначенні остаточного покарання судом першої інстанції вірно встановлено, що, ОСОБА_7 був засуджений 05.01.2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, тому при призначенні покарання також слід застосовувати правила ч.1 ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання, невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 05.01.2016 року.
Колегія суддів вважає, що суд належним чином обґрунтував вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання які повністю відповідають вимогам ст.65 КК України. Натомість, наведені в мотивувальній частині апеляційної скарги доводи якими прокурор обґрунтовує свої апеляційні вимоги колегія суддів вважає непереконливими.

За таких обставин, не вбачається підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора щодо скасування вироку суду через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення через м`якість та постановлення нового вироку, із призначенням більш суворого покарання.

Таким чином вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни або скасування, відповідно до апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

ухвалила

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.08.2018 року- залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.08.2018 рокущодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

С У Д Д І

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_21