Справа №:755/3042/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009929 від 26 жовтня 2018 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої ставиться питання про

застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Київської міської прокуратури № 4 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Судом визнано доведеним, що 26.10.2018 року приблизно о 15 годині 35 хвилин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які є сусідами та проживають у будинку АДРЕСА_2 , стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 попередив ОСОБА_3 про те, що в разі незменшення нею гучності або невимкнення музики, він відключить подачу електроенергії до її квартири шляхом роз`єднання дротів, на що остання не відреагувала.

Цього ж дня близько 15 години 45 хвилин після зникнення електричного струму у квартирі, де проживала ОСОБА_3 , остання взяла кухонний ніж та вийшла з квартири АДРЕСА_3 до загального коридору, де в цей час знаходився ОСОБА_5 , і нанесла йому один удар ножем в область тулуба.

Згідно висновку експерта № 2010/е від 26.11.2018 року, ОСОБА_5 , було нанесені наступні тілесні ушкодження:

- проникаюче колото - різане поранення грудної клітки: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) передньої поверхні грудної клітки справа в проекції VIII ребра справа по передній пахвинній лінії (на висоті 130 (см) від рівня підошовної поверхні ступні, 4x0,5 (см)), від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, з переду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, міжреберної артерії, хрящової частини VIII ребра справа, пристінкової плеври, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується (з ушкодженням правого куполу діафрагми), яка супроводжувалась правобічним гемотораксом (крововилив у плевральну порожнину мінімально відомим об`ємом 1000 (мл) крові та згортків)) та розвитком шоку.

Виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, відповідно п.п. 1.5, 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 причетність до нанесення потерпілому ОСОБА_5 тілесного ушкодження не визнала та показала, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 більше 13 років, жодних скарг від сусідів на неї не надходило, до того як в квартирі АДРЕСА_4 не поселилося подружжя ОСОБА_8 . ОСОБА_3 зазначила, що в неї дійсно є маленький програвач, через який вона слухає музику, однак у зв`язку з його маленьким розміром та незначною потужність, він не має великої гучності. Так, 21.10.2019 року близько 15 години у неї в квартирі знову зникло світло та хтось сильно почав стукати в її вхідні двері. Відкривши двері, вона побачила потерпілого, який декілька разів вдарив її в обличчя, від чого вона впала, злякалася та відразу зачинила двері, а згодом викликала працівників поліції. Коли вона чекала приїзду працівників поліції, то чула гучну сварку двох чоловіків в коридорі, про те, хто саме це був, їй не відомо. Також ОСОБА_3 зазначила, що жодних тілесних ушкоджень, тим більше ударів ножем, потерпілому не завдавала. Працівники поліції провели в її квартирі обшук, а вона після вказаних подій була змушена переїхати до маминої квартири. Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що 13 років тому в неї була черепно-мозкова травма, внаслідок чого в неї був сильний нервовий зрив та вона проходила лікування в медичному закладі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_3 є його сусідкою, яка постійно дуже голосно вмикає музику, тому він та його дружина неодноразово робили ОСОБА_3 зауваження з цього приводу, а також інколи він висмикував провід електропостачання до квартири ОСОБА_3 . Потерпілий пояснив, що його дружина дуже хворіє та постійна голосна музика тільки погіршує її стан здоров`я. Так, 26.10.2019 року приблизно о 15 годині він був вдома та почув гучну музику з квартири ОСОБА_3 , тому почав стукати у її вхідні двері з метою попросити її зменшити гучність, однак вона не реагувала, після того він був вимушений висмикнути електричні дроти та вимкнути їй електричний струм. Після цього, ОСОБА_3 відкрила вхідні двері, в неї в руках був кухонний ніж, який вона міцно тримала обома руками. Потерпілий не встигнув навіть щось сказати, як ОСОБА_3 нанесла йому один різкий удар ножем в правий бік та намагалася нанести йому ще один удар, але він їй завадив та декілька разів вдарив її в обличчя, після чого ОСОБА_3 закрила двері та заховалася в себе в квартирі, а він (потерплий) повернувся до своєї квартири та викликав швидку медичну допомогу, оскільки в нього була сильна кровотеча з рани, яку нанесла ОСОБА_3 . Також потерпілий зазначив, що в лікарні він був 12 днів, а після повернення з ОСОБА_3 не спілкувався. Крім того, зазначив, що до даного випадку у ОСОБА_3 та його дружини був конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 нанесла його дружині тілесні ушкодження, через те, що дружина не зачинила вхідні двері до під`їзду, після чого він написав заяву до поліції на дії ОСОБА_3 , однак жодні заходи не вживалися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що потерпілий ОСОБА_5 є його дідом, і він (свідок) проживає разом з ним та бабусею у квартирі АДРЕСА_5 . Йому відомо зі слів дідуся, що між його ним (дідом) та сусідкою з квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_3 стався конфлікт, у зв`язку з тим, що вона дуже гучно слухала музику і дід вимкнув електропостачання у її квартирі, після чого ОСОБА_3 нанесла йому удар ножом, у зв`язку з чим він був у лікарні. В момент конфлікту його самого дома не було. Крім того, свідок зазначив, що з квартири, де проживає ОСОБА_3 , постійно чути гучну музику і вдень, і вночі. Також йому відомо про конфлікт ОСОБА_3 з його бабусею, в ході якого ОСОБА_3 нанесла тілесні ушкодження їй, на руці бабусі він (свідок) бачив сліди побиття, після зазначеного конфлікту здоров`я бабусі суттєво погіршилося, вона проходить лікування.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає на четвертому поверсі у будинку АДРЕСА_2 , в одному під`їзді з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Їй відомо, що ОСОБА_3 має постійні конфлікти із мешканцями під`їзду, де проживає, у зв`язку з тим, що вона голосно слухає музику, на зауваження сусідів не реагує. Також їй відомо, що ОСОБА_3 неодноразово заливала сусідів, однак двері їм не відчиняла, хоча знаходилась у квартирі, а тому вони (сусіди) були вимушені викликати МНС для відчинення дверей. Крім того, свідок повідомила, що неодноразово у нічний час сама чула гучну музику, що лунала з квартири АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_3 , в той час як приходила робити уколи дружині потерпілого ОСОБА_11 . Крім того, свідок повідомила, що їй відомо про конфлікт, який стався між ОСОБА_3 та дружиною потерпілого ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_3 її побила.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.10.2018 року вбачається, що 26.10.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту між ОСОБА_5 та сусідкою із квартири АДРЕСА_6 , сусідка вдарила ОСОБА_5 ножем у груди.

Згідно довідки № 277 від 26.10.2018 року з МКЛШМД, ОСОБА_5 перебуває в відділенні інтенсивної терапії загального профілю з діагнозом: проникаюче колото-різане пошкодження грудної клітки справа з пересіченням VІІІ ребра, пошкодженням міжреберної артерії, пошкодження правого купулу діафрагми, правосторонній гемоторакс, зовнішня кровотеча.

З протоколу огляду місця події від 26.10.2018 року вбачається, що об`єктом огляду є коридор загальний, розмірами 3х3 м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 6 поверсі. Вхід до під`їзду проводиться через металеві двері, які обладнані домофоном, сходинками та ліфтом. На 6 поверсі ліворуч від ліфта знаходиться загальний коридор, який обладнаний металевими дверима, які не пошкоджені. При вході до коридору ліворуч знаходиться квартира АДРЕСА_7 . В коридорі між квартирами на полу - плями темно-бурого кольору, схожі на кров, а в кінці коридору стоїть стілець та тумба. Двері в квартиру АДРЕСА_4 відкриті та не пошкоджені. При вході в квартиру знаходиться коридор, в якому видимі сліди темно-бурого кольору, схожі на кров, які ведуть праворуч, а далі коридором стоїть тумба та шафа. При вході до квартири ліворуч знаходиться ванна кімната та кухня, двері яких зачинені, а праворуч від вхідних дверей знаходиться кімната № НОМЕР_1 , яка зачинена, а далі по коридору знаходиться кімната № 2, двері до якої відкриті. В коридорі на підлозі знаходяться плями бурого кольору, які ведуть до кімнати №2. В кімнаті № 2 знаходиться тумба, диван, стіл, а біля стіни стоїть шафа з поличками. Через кімнату № 2 здійснюється вхід до кімнати № 3, двері до якої відчинені. В кімнаті № 3 знаходиться тумба, столик, телевізор, а ліворуч шафа, ліжко, диван, в кінці кімнати знаходиться балкон, двері якого відчинені та не пошкоджені. На загальному коридорі, біля входу в квартиру АДРЕСА_4 на підлозі - калюжа речовини темно-бурого кольору. При вході до квартири АДРЕСА_4 на підлозі - калюжа речовини темно-бурого кольору, зі слідами на підлозі, які ведуть ліворуч через коридор до кімнати № 2, а потім через кімнату № 2 до ліжка в кімнаті № 3. Під час проведення огляду виявлено та вилучено 4 змиви речовини бурого кольору.

Відповідно до протоколу обшуку від 26.10.2018 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що квартира двокімнатна: при вході біля вхідних дверей виявлено пляму бурого кольору, з якої зроблено змив. Праворуч від входу знаходиться кухня та санвузол. На кухні під мийкою виявлено та вилучено 2 предмети схожі на ніж, один з кольоровою рукояткою, а інший з рукояткою коричневого кольору, та кухонний топор. В кімнаті № 1, що навпроти вхідних дверей знаходиться: шафа з відкритими полицями, диван, стіл та дерев`яна стійка з полицями. На підлозі біля шафи з відкритими полицями знаходяться капці світлого кольору, на яких виявлено плями бурого кольору, та вилучено їх. В іншій кімнаті, що ліворуч від вхідних дверей знаходиться диван та стіл, кімната в стані ремонту. З кімнати № 2 нічого не вилучалося. Перед вхідними дверима, на загальному коридорі, виявлено пляму бурого кольору. На кухні з мийки зроблено змиви, які вилучено.

Згідно з даними протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2018 року, потерпілий ОСОБА_5 під час слідчого експерименту вказав та показав, як 26.10.2018 року у вечірній час за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , почув шум музики з квартири АДРЕСА_6 , яка знаходилася навпроти. Потерпілий постукав в двері квартири АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_3 але двері ніхто не відчинив та музика стала ще голосніше грати. Тоді потерпілий підійшов до електрощитка, який знаходиться в загальному коридорі між двома квартирами та перерізав дроти. Сусідка з квартири АДРЕСА_6 вийшла та побачила потерпілого, потім зайшла в квартиру та вийшла, тримаючи обома руками кухонного ножа, яким з розмаху нанесла один удар в область грудної клітки. Потім, тримаючи ніж в обох руках, намагалась нанести ще один удар, але потерпілий відмахнувся та наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_3 , з метою самооборони, остання від нанесеного удару зайшла в квартиру та зачинила двері.

З картки виїзду швидкої медичної допомоги № 1198А від 26.10.2018 року, вбачається, що у ОСОБА_5 виявлена колото-різана рана правої половини грудної клітки, гемоторакс. Зі слів хворого ( ОСОБА_5 ), під час сварки сусідка в коридорі перед дверима квартири хворого ( ОСОБА_12 ) вдарила його кухонним ножем.

З протоколу огляду предмету від 03.11.2018 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису до нього, вбачається, що на диску знаходиться один аудіо запис звернення на службу «103» від 26.10.2018. Аудіофайл має назву 6585bri, аудіо запис звернення на службу «103» При прослуховуванні аудіо запису встановлено: Абонент А (Оператор служби «103»): Київ швидка медична 85, алло; Абонент Б ( ОСОБА_5 ) Добрий день!; А: Добрий!; Б: Скора?; А:Скора, скора!; Б: Будь-ласка, запишіть номер, ножове; А: ножевое?; Б: поранення; А: Подождите, а Вы кто?; Б: кто, кто, поранили мене; А: а куда?; Б: Челябінська, 7, квартира...; А: куда поранили? Куда? В руку? В голову? В живот?; Б: В живіт; А: телефон домашний или мобильный, где Вы находитесь, в квартире?; Б: Так, Челябинська, 7...; А: Мужчина телефон...; Б: я вже немаю сили говорити...; А: Так, подождите, номер телефона; Б: НОМЕР_2 ; А: Челябинская, 7, квартира ?; Б:129 ; А: А какой там подьезд, этаж?; Б: Ожидаю скорую; А: а кто это Вас?; Б: сусідка.
З протоколу огляду предмету від 03.11.2018 року та переглянутого в судовому засіданні відеозапису до нього, вбачається, що на диску знаходиться один аудіо запис звернення на службу «102» від 26.10.2018. Аудіофайл має назву 00ргі, аудіо запис звернення на службу «102» При прослуховуванні аудіо запису встановлено: Абонент А (Оператор служби «102»): Поліція Києва слухає; Абонент Б (Оператор швидкої медичної допомоги): Девочки, добрый день! Запишите пожалуйста, это скорая, ножевое ранение в живот; А: кого поранили? чоловіка? жінку?; Б: соседка поранила мужчину, он сам вызывает; А: його телефон продиктуйте; Б: НОМЕР_2 ; А: Адреса яка?; Б: Челябинская, 7; А: Хвилину; Б: Днепроовский; А: так, 7, квартира яка?; Б: 129; А: порадний, поверх?; Б: я не знаю какой подьезд, он сказал, что пятый этаж, потому что он уже еле говорил; А: Добре, Ваше прізвище?; Б: Полянская; А: Дякую; Б: Спасибо, девочки.

Згідно даних висновку експерта № 2010/е від 21.11.2018 року 26.11.2018 року вбачається, що під час первинно відомого звернення 26.10.2018 о 15.57 по медичну допомогу у ОСОБА_5 (з урахуванням проведеного оперативного втручання) було виявлено таке тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) передньої поверхні грудної клітки справа в проекції 8 ребра справа по передній пахвинній лінії (на висоті 130 (см) від рівня підошовної поверхні ступні, 4х0,5(см)), від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, зпереду назад, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, міжреберної артерії, хрящової частини 8 ребра справа, пристінкової плеври, проникає у плевральну порожнину, де сліпо закінчується (з ушкодженням правого куполу діафрагми), яка супроводжувалась правобічним гемотораксом (крововиливом у плевральну порожнину мінімально відомим об`ємом К)ОО(мл) крові та згортків)) та розвитком шоку. Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворилося за рахунок однократної ударної дії твердого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа) можливо у строк, вказаний у описовій частині цієї ухвали, тобто, 26.10.2018. Судово-медичним критерієм оцінки ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження є критерії небезпеки для життя (проникаючий характер поранення грудної порожнини та розвиток загрозливих для життя явищ), а тому, виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5., 2.1.2. та 2.1.3/й/о «Правил». Рубці, які були виявлені під час проведення судово-медичного огляду ОСОБА_13 «...На переднє-боковій поверхні грудної клітки справа по середнє-пахвовій лінії і до навкологруднинної лінії в проекції 4-го міжребірря горизонтально розташований лінійний (післяопераційний) рубець довжиною 24,0 см зі слідами хірургічних швів. На боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 5-го і 7-го міжреберій по середнє-пахвовій лінії (довжиною 3,0 см і 2,0 см), на передній поверхні живота нижче пупка вертикально (довжиною 4,5 см) розташовані лінійні рубці (від дренажів, після лапароскопіїї)....» є наслідками проведених оперативних втручань (що частково відображено у протоколах проведених оперативних втручань), а тому, до уваги не повинні прийматися (у розумінні визначення ступеню тяжкості), відповідно п. 4. «Правил».

З висновку експертного дослідження № 1834 від 29.10.2018 року вбачається, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено: крововилив - на слизовій оболонці верхньої губи зліва; синці - на ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині, тильній поверхні правої кисті в проекції 2-3 п`ясних кісток, по задній поверхні лівого плеча в нижній третині з переходом на задню поверхню лівого ліктьового суглобу та ліктьову поверхню лівого передпліччя; садно - по задній поверхні лівого плеча в нижній третині з переходом на задню поверхню лівого ліктьового суглобу та ліктьову поверхню лівого передпліччя. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 26.10.2018 та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта № 387 від 27.11.2018 року 30.11.2018 року вбачається, що згідно даних завіреної ксерокопії з медичної карти стаціонарного хворого №22453/2313 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи «О(І)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На наданих на експертизу чотирьох змивах речовини бурого кольору (об.№№1- 4), вилучених під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 7, виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості її походження від потерпілого гр. ОСОБА_14 .

З висновку експерта № 386 від 27.11.2018 року 30.11.2018 року вбачається, що згідно даних завіреної ксерокопії з медичної карти стаціонарного хворого №22453/2313 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги кров потерпілого гр. ОСОБА_5 відноситься до групи «О(І)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На наданій на експертизу парі капців (об.№№1,3,6), вилученій під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_3 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості її походження від потерпілого гр. ОСОБА_14 В об.№№2,4,5 на парі капців та в об.№7,8 на фрагментах марлі зі змивами кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена.

Згідно висновку експерта № 2168/Е від 18.12.2018 року 18.01.2019 року вбачається, що дані, які викладені у «Висновку експертного дослідження» №1834 від 29.10.2018 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що у неї мали місце тілесні ушкодження: крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва (2x0,7 см); синці на ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині (4x2,5 см), тильній поверхні правої кисті в проекції 2-3 п`ясних кісток (3,5x2 см); садно (7x1 см) на фоні синця по задній поверхні лівого плеча в нижній третині з переходом на задню поверхню лівого ліктьового суглобу та ліктьову поверхню лівого передпліччя (12x5 см). Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», кожне з вказаних тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені тілесні ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

З даних висновку судово-психіатричного експерта № 778 від 06.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 в зв`язку з виявленими в неї при даному обстеженні вище приведеними особливостями психічного стану та поведінки, потребує проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи в умовах КМЦСПЕ.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 29.01.2019 року вбачається, що у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється, ОСОБА_3 страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (г 20.00 за МКХ-10), перші прояви якого були зафіксовані в 2004 р. У період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; питання осудності, як юридичне входить поза межі компетенції судово-психіатричного експерта. У теперішній час ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (Б 20.00 за МКХ-10), перші прояви якого буди зафіксовані в 2004р.; за своїм психічним станом у теперішній час потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом. У ОСОБА_3 не виявлено ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії. ОСОБА_3 не потребує призначення їй лікування від хронічного алкоголізму чи наркоманії.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи викладене, суд, допитавши ОСОБА_3 , потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку про те, що час, місце, спосіб та інші обставини вчиненні суспільно небезпечного діяння органами досудового розслідування встановлені правильно.

Крім того, суд вважає доведеним вчинення суспільно небезпечного діяння відносно ОСОБА_5 , в результаті яких потерпілий зазнав тяжких тілесних ушкоджень, саме ОСОБА_3 .

Також встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 7 від 29.01.2019 року вбачається, що у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється, ОСОБА_3 страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (г 20.00 за МКХ-10), перші прояви якого були зафіксовані в 2004 р. У період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; питання осудності, як юридичне входить поза межі компетенції судово-психіатричного експерта. У теперішній час ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (Б 20.00 за МКХ-10), перші прояви якого буди зафіксовані в 2004р.; за своїм психічним станом у теперішній час потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Крім того, в судовому засіданні шляхом допиту потерпілого та свідків були встановлені обставини, щодо поведінки ОСОБА_3 до вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме те, що вона і раніше мала конфлікти з сусідами у зв`язку із різними обставинами, а саме у зв`язку із гучними прослуховуванням нею музики, залиттям квартири сусідів, та інших причин, в результаті чого мало місце побиття нею (Дорощук) дружини ОСОБА_5 .

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 внаслідок психічного стану є небезпечною для самої себе та інших осіб.

Крім того, суд приходить до висновку про те, що суспільно небезпечним діянням потерпілому завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до неї покарання, а тому відносно неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_3 для себе або інших осіб, а також з урахуванням висновків судово-психіатричного експерта, суд вважає необхідним застосувати відносно неї примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із посиленим наглядом.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Відповідно до ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Спеціальне врегулювання даної обставини ґрунтується на бездіяльності осіб, які зобов`язані були, згідно з Законом України «Про психіатричну допомогу», вимагати у судовому порядку визнання такої особи недієздатною, тому суду надається право постановити рішення про відшкодування шкоди, завданої такою особою, на її чоловіка (дружину), батьків, повнолітніх дітей. Проте правила даної норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати дані особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми та працездатними; б) проживати разом із цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство, а також не скасовують вимог щодо наявності протиправних дій причинителя шкоди та зв`язку вказаних дій із спричиненою шкодою.

У даному випадку є установленим факт нанесення ОСОБА_3 . ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_3 , згідно наданих в судовому засіданні пояснень знала про психічний стан своєї доньки - ОСОБА_3 , знала про постійні конфлікти доньки з сусідкою, яка їй телефонувала та повідомляла про це, однак доньку вона не лікувала, оскільки та не хотіла, а отже не вжила заходів щодо запобігання шкоді.

Відповідно даних, зазначених у цивільному позові потерпілого ОСОБА_5 , позивач просить стягнути з цивільних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі - 5 674 гривні 39 коп., яка підтверджується копіями квитанцій та моральну шкоду 100 000 грн.

Так як вимоги заявлено до обох відповідачів, суд відмічає, що вважає за необхідне з огляду на обставини визначені ч. 1 ст. 1186 ЦК України відмовити у позовних вимогах, які заявлено до ОСОБА_3 .

Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди к розмірі 5 674 гривні 39 коп., які підтверджується копіями квитанцій, підлягають повному задоволення та стягненню з ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Зокрема, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана унаслідок учинення суспільно небезпечного діяння, кримінального правопорушення, та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості й вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого/цивільного позивача 50 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов потерпілого частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні №3 (Київська обл., смт. Глеваха, вул. Павлова,7).
Запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу ухвали в законну силу - залишити без змін.
Речові докази, а саме: диск DVD-R з аудіо записом звернення на службу «103» від 26.10.2018 року та диск DVD-R з аудіо записом звернення на службу «102» від 26.10.2018 року зберігати при матеріалах кримінального провадження; пару жіночих капців білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив з раковини в кухні речовини бурого кольору, ніж коричневого кольору, ніж рожевого кольору, предмет схожий на сокиру, що були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , змиви речовини бурого кольору, що були вилучені під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 7, в загальному коридору на підлозі, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 , що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, згідно квитанцій № 014332, 014334, № №014335, № 014336, знищити; жіночі джинси бордового кольору ОСОБА_3 повенути ОСОБА_3 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з законного представника особи, відносно якої ставиться питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 5 674 гривні 39 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з законного представника особи, відносно якої ставиться питання про застосування заходів медичного характеру ОСОБА_3 ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя: