справа № 208/9038/15-к
провадження № 1-кп/208/39/19
УХВАЛА

06 лютого 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська по обвинуваченню ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України. Під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від прокуратури Дніпропетровської області отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст.296, ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду від 12.12.2018 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено до 08.02.2019 року.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, та не перестали існувати, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_4 підтримали прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення вказаного клопотання, вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час суттєво зменшилися, потерпілий, свідки допитані. Просять змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, дружина поїхала на заробітки, дитина потребує нагляду.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на всі позитивні характеристики, наведені захистом, не зважаючи на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке йому загрожує у випадку встановлення судом його винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися колегією суддів при обранні ОСОБА_5 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має, сам обвинувачений ще не допитаний.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.04.2019 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1