Справа №: 398/1232/14-к
провадження №: 1-кп/398/5/18
ВИРОК
Іменем України

"19" грудня 2018 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії Кіровоградської області кримінальне провадження за №0000600 від 30.01.2013 року щодо обвинувачення:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню особу, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.01.2007 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 15 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Епізод. 1. 29 січня 2013 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись біля гуртожитку №64 по вул. Садова, м. Олександрія, Кіровоградської області зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_10 . Діючи з корисливих намірів, реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , ОСОБА_14 застосував до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні одного цілеспрямованого удару кулаком в обличчя потерпілого, від якого останній впав, та не менше трьох ударів ногами по тулубу потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи, які згідно висновку експерта №516 від 25.11.2013 відносять до категорії легких тілесних ушкоджень. Застосувавши до потерпілого ОСОБА_10 насильство і таким чином подолавши його волю до опору, ОСОБА_14 обшукав кишені останнього, звідки відкрито викрав майно, що належить потерпілому, а саме: грошові кошти в сумі 400 гривень та мобільний телефон марки «Sony Ericsson J220i» вартістю 100 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_14 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн. 00 коп. та спричинив тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_14 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Епізод. 2. 28 квітня 2013 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , куди обвинувачений прийшов до раніше незнайомої йому потерпілої ОСОБА_11 , яка є бабусею його знайомого ОСОБА_15 . Діючи з корисливих намірів, реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 , ОСОБА_14 застосував до останньої насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в удушенні за шию та поштовхів в бік тулубу потерпілої ОСОБА_11 . Застосувавши до потерпілої насильство і таким чином подолавши її волю до опору, відкрито викрав майно, що належить потерпілий, а саме: гаманець вартістю 81 грн. 00 коп., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 775 грн. 00 коп. та мобільний телефон марки «Samsung X 160» вартістю 120 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_14 зник з місця вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 976 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_14 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину не визнав в обох епізодах. Зазначив, що потребує виправдання, так як все сфальсифіковано.

По епізоду грабежу відносно потерпілого ОСОБА_10 .

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав показання про те, що 29 січня 2013 року близько 18 години 30 хвилин він йшов додому, але біля гуртожитку №64 по вул. Садова, м. Олександрія, Кіровоградська область зустрів раніше незнайомого йому обвинуваченого. Потерпілий вказав, що все трапилося біля магазину Мегастрой у м. Олександрія Кіровоградської області, де на нього напала особа та нанесла перший удар в обличчя, а потім, коли він впав, обвинувачений наносив удари ногами по тулубу та почав обшукувати кишені, у подальшому відкрито викрав гроші в сумі 400 грн. 00 коп. та мобільний телефон «Sony Ericsson J220i» чорного кольору. Забравши грошові кошти та мобільний телефон, обвинувачений побіг у невідомому йому напрямку, а він через деякий час підвівся та пішов додому. На прохання дружини потерпілого, їх відвіз до лікарні сусід. У травмпункті йому зашили губу та його оглянув лікар, який повідомив про тріщину на переніссі. Він вказав, що працює декілька десятків років у ресторані, зокрема, здійснює музичний супровід, тому легко запам`ятав голос обвинуваченого та в подальшому впізнав за рисами обличчя, оскільки в нього добра пам`ять. Впізнаною особою виявився ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що в 2013 році до ломбарду «Скарбниця» ОСОБА_14 здавав мобільний телефон марки «Sony Ericsson» та з цього приводу цікавилася міліція.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що у січні 2013 року близько 19 години до нього прийшла сусідка - ОСОБА_18 (дружина потерпілого ОСОБА_10 ) та попросила відвезти її чоловіка до лікарні. Свідок особисто бачив наявні у ОСОБА_10 тілесні ушкодження на носі: синці, а сам потерпілий йому пояснював, що його побили біля Мегастрою.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що 29.01.2013 року додому повернувся її чоловік, але його обличчя все було у крові. Вона пішла до сусіда та той відвіз їх до лікарні, де було встановлено, що наявна тріщина на переніссі.

По факту відкритого викрадення чужого майна (грабіж) відносно потерпілого ОСОБА_10 , винуватість обвинуваченого за встановленими обставинами підтверджується наступними доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.01.2013 року від ОСОБА_10 , який письмово пояснив, що 29 січня о 18-30 год. він повертався додому і, проходячи біля магазину «Мегастрой», назустріч йому йшли молоді люди. Коли вони порівнялися, то молода людина нанесла тілесні ушкодження в область голови та забрали в нього мобільний телефон «Sony Ericsson J220i» чорного кольору та чотириста гривень купюрами по сто гривень. Зазначав, що бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, може її впізнати. Прикмети: волосся чорного кольору, коротка стрижка, зріст приблизно 185 см.

Протоколом огляду місця події від 29.01.2013 року, згідно якого було оглянуто місце події галявина біля будинку №56а по вул. Садовій м. Олександрії.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу на фото №2 як таку, що спричинила йому 29.01.2013 року тілесні ушкодження та відкрито викрав належне йому майно. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2013 року в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2013 року фотознімки для впізнання знаходились під такими номерами: №2 знаходився ОСОБА_14 .

Листом ПТ «Ломбард-Скарбниця», згідно якого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (із зазначенням всіх даних його паспорта) закладався 01 лютого 2013 року до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця» мобільний телефон «Sony Ericsson J220i», ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , який розповів та показав про обставини вчинення грабежу відносно нього 29.01.2013 року.

Протоколом додаткового огляду місця події від 05.02.2014 року, відповідно до якого було оглянуто місце події ділянка місцевості, що розташована з лівої сторони будинку АДРЕСА_4 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 серед представлених осіб впізнав чоловіка крайнього праворуч як такого, що у січні 2013 року о 18-30 годині відкрито, із застосуванням насильства викрав у нього мобільний телефон та із карманів гроші. Згідно протоколу ОСОБА_14 вибрав місце: крайній праворуч.

З висновку судово-медичної експертизи №516 від 25.11.2013 року вбачається, що у наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_10 маються дані на користь тілесних ушкоджень у вигляді рани верхньої губи. Вказане ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів), яким може виступати кулак руки тощо, та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, оскільки викликає скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб. Судово-медичних даних для встановлення давності ушкодження в медичних документах недостатньо. Діагноз «перелом кісток носу» не може бути оцінений за ступенем тяжкості, оскільки не був доведений згідно наданих медичних документів, рентгенологічно. Повністю виключати можливість утворення виявлених ушкоджень і при падінні на площині з положення стоячи не можна. Виявлене ушкодження могло виникнути за різних обставин, в тому числі і за тих, на які вказує потерпілий в ході слідчого експерименту.

З висновку судово-товарознавчої експертизи №22 від 28.01.2014 року, згідно якої залишкова вартість мобільного телефону «Соні Еріксон J220i» з урахуванням його зносу станом на 29.01.2013 року складає 100 грн. 00 коп.

По епізоду грабежу відносно потерпілої ОСОБА_11 .

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 . 28.04.2013 року вона отримала свою пенсію, зняла з картки 800 грн. 00 коп. і купила продукти харчування. Після цього пішла додому. У гаманці мала близько 775 грн. 00 коп. Коли вона була вдома, до неї постукали та вона відчинила двері квартири, а там хлопці просили води. Один з хлопців це обвинувачений пройшов з нею до кімнати для гостей. Потім обвинувачений почав вимагати в неї гроші і банківські картки. Погрожував розправою та хапав її за шию та придушував. Потерпіла змогла вирватися, але бігти не було куди, бо балкон був зачинений, тоді обвинувачений її вдарив та вона впала на підлогу. ОСОБА_14 забрав її гаманець та пішов з квартири. Коли вона встала, то виявила, що, крім грошей, обвинувачений забрав з собою її мобільний телефон «Самсунг» з сім-карткою.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні вказав, що потерпіла є його рідною бабусею. 28.04.2013 року у свідка були проблеми та він пішов до знайомого ОСОБА_20 , який був на галявинці разом з ОСОБА_14 . Свідок разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_14 та ОСОБА_20 пішли до квартири його бабці, але там нікого не було. ОСОБА_20 та ОСОБА_22 пішли на вулицю, а ОСОБА_14 попрохав води та бабуся свідка дала води останньому, а свідок пішов на вулицю. ОСОБА_14 залишився з бабусею у квартирі коли пив воду.

По факту відкритого викрадення чужого майна (грабіжу) відносно потерпілої ОСОБА_11 , винуватість обвинуваченого за встановленими обставинами підтверджується наступними доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2013 року, де ОСОБА_11 пояснила, що 28.04.2013 року о 17-00 годині невстановлена особа за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито, із застосуванням насильства викрала гроші в сумі 775 грн. 00 коп., мобільний телефон «Самунг», гаманець та пенсійне посвідчення, після чого з місця події зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Протоколом огляду місця події від 28 квітня 2013 року, згідно якого було оглянуто місце події квартиру АДРЕСА_3 за згоди власниці.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2013 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 впізнала особу на фото №3 як таку, що із застосуванням насильства викрала у неї грошові кошти та мобільний телефон. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2013 року в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2013 року фотознімки для впізнання знаходились під такими номерами: № 3 знаходився ОСОБА_14 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 січня 2014 року за участю свідка ОСОБА_23 , який показав, що 28 квітня 2013 року приблизно о 15 години 00 хвилин він сидів на подвір`ї будинку АДРЕСА_6 та до нього підійшов ОСОБА_14 та той був не один, а втрьох. ОСОБА_14 запитав, чи є в нього паспорт, на що він відповів, що вдома. ОСОБА_14 запитав у нього, чи може він, ОСОБА_23 , піти до ломбарду і закласти вказаний мобільний телефон. Він пішов за паспортом і вони пішли до ломбарду «Скарбниця». До ломбарду пішли він, ОСОБА_24 . У ломбарді він заклав телефон за 30 грн. 00 коп. Кому віддав гроші, не пам`ятає. Який телефон та звідки ОСОБА_23 не питав. Про те, що вказаний телефон був викрадений він дізнався майже через місяць.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2014 року, за яким ОСОБА_23 заявив, що серед представлених фотознімків він впізнає чоловіка, який розташований на фото №4, як ОСОБА_14 , який є його знайомим та 28.04.2013 року запропонував йому закласти до ломбарду мобільний телефон марки «Самсунг». Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2014 року в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2014 року фотознімки для впізнання знаходились під такими номерами: №4 знаходився ОСОБА_14 .

Листом ПТ «Ломбард-Скарбниця», де вказано, що ОСОБА_23 28.04.2013 року закладав до ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця» мобільний телефон «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , яка на місці події у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , розповіла та показала про обставини вчинення грабежу відносно неї.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 заявив, що серед представлених фотознімків він впізнає чоловіка на фото №4, як ОСОБА_25 , якого знає протягом року і з яким на початку весни учотирьох приходили до бабусі ОСОБА_26 , яка мешкає по АДРЕСА_7 . Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2014 року в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2014 року фотознімки для впізнання знаходились під такими номерами: №4 знаходився ОСОБА_14 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2014 року за участю свідка ОСОБА_21 , який показав, що події відбулися перед першим травня 2013 року близько 17.30 години вони учотирьох він, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 прийшли до бабусі ОСОБА_30 . Вони учотирьох зайшли, він, ОСОБА_21 зайшов до туалету і потім вони з ОСОБА_31 вийшли. У квартирі залишився ОСОБА_32 і ОСОБА_27 . Бабуся була у квартирі. Він з ОСОБА_31 вийшов на подвір`я і там сиділи близько п`яти-семи хвилин, чекали ОСОБА_30 та ОСОБА_25 . Потім вийшов ОСОБА_32 . Свідок пішов разом з ОСОБА_31 .

Висновком товарознавчої експертизи №82 від 22.01.2014 року, відповідно до якого вартість з урахуванням зносу, мобільного телефону марки «Samsung X 160», який перебував в експлуатації з червня 2011 року та знаходився на момент злочину у робочому стані, станом цін на 28.04.2013 року складала 120 грн. 00 коп., ринкова вартість з урахуванням зносу жіночого гаманця, без подряпин, чорного кольору, виготовленого з штучної галантерейної шкіри, розміром 120х60х20 мм, з одним відділенням та металевою застібкою «блискавка» довжиною 120 мм, який перебував в експлуатації з 16.02.2013 року станом цін на 28.04.2013 складала 81 грн. 00 коп.

Заявою ОСОБА_11 про надання згоди на огляд працівниками міліції квартири від 28.04.2013 року та протоколом огляду місця події від 28.04.2013, а саме квартири АДРЕСА_3 за участю потерпілої ОСОБА_11 .

Заявою ОСОБА_11 від 22.11.2013 року щодо надання згоди на проведення слідчого експерименту у належній їй квартирі.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2013 року та відеозапис за участю потерпілої ОСОБА_11 , під час якого потерпіла розповідає та відтворює дії та обставини події, яка відбулася 28.04.2013 року близько 17 години, зокрема показує, яким чином застосовувалося до неї фізичне насильство обвинуваченим та як останній відкрито викрав в неї мобільний телефон та гроші в сумі 775 грн. 00 коп.

Постановою старшого прокурора прокуратури м. Олександрії ОСОБА_33 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 30.01.2014 року, згідно якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000600 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_10 і матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001976 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_11 об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000600.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_34 , так як вони не містять даних, які б підтверджували або спростовували існування обставин щодо кримінального правопорушення за епізодом відносно потерпілої ОСОБА_11 , більш того їй відома інформація зі слів чоловіка.

Крім того, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_21 , ОСОБА_23 так як вони суперечать іншим доказам, зібраним в ході досудового слідства за епізодом грабежу ОСОБА_11 , зокрема слідчому експерименту за участі ОСОБА_21 та ОСОБА_23 .

При вирішенні питання про допустимість доказів, зокрема, показань свідка ОСОБА_35 , суд звертає увагу, що у Постанові ВСУ від 12.10.2017 року (справа №5-237кс(15)17), Постанови ВСУ від 16.03.2017 року (справа №5-364кс16) викладено правовий висновок, де зазначено, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази.

Згідно ч. 11, 12 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Судом встановлено, що стороні обвинувачення свідок ОСОБА_35 не відкривався, ані після завершення досудового розслідування, ані під час судового розгляду.

Судом по справі при розгляді справи був забезпечений принцип рівності сторін.

Згідно з ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_14 усвідомлював небезпечний характер своїх дій і те, що він скоює злочини з корисливих мотивів для отримання матеріальної вигоди.

Показання обвинуваченого щодо застосування до нього фізичного та психологічного насильства з боку працівників міліції, не знайшли свого підтвердження, так як ОСОБА_14 мав змогу звертатися до прокуратури з письмовою заявою щодо вчинення кримінального правопорушення та отримати, хоча б письмову відповідь на його звернення, тому суд розцінює дані показання як є своєрідний спосіб захисту, тому суд до них ставиться критично, з огляду на те, що вони суперечать перевіреним і оціненим судом доказам.

Твердження ОСОБА_14 щодо фальсифікації справи спростовуються тим фактом, що під час досудового слідства останній не звертався до слідчого з відповідними клопотаннями та не повідомляв про факти, які можуть вплинути на результат досудового слідства, хоча мав адвоката.

Більш того, суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_14 під час судового розгляду даного провадження залишив країну та знаходився у міжнародному розшуці, що вказує на бажання уникнути слідства та правосуддя.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені ОСОБА_14 покарання судом враховується відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу: його вік та стан здоров`я, який є посередній, те, що він має на утриманні малолітнього сина, 2011 року, наявність двох обтяжуючих обставин, те, що він скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, тому суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_14 засуджений згідно вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 18.01.2007 року за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності. Звільнений на підставі постанови Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2011 року умовно-достроково та невідбутий строк - 2 роки 4 місяці 15 днів.

Отже, при призначені покарання необхідно застосувати статтю 71 та 81 КК України.

Оскільки щодо ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 14 квітня 2016 року та станом на 19 грудня 2018 року він знаходиться під вартою, тому необхідно здійснити перерахунок строку тримання під вартою згідно ст. 72 КК України.

Так, згідно із п. 103 Правової позиції Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17 (далі правова позиція від 29 серпня 2018 року), якщо особа вчинила злочин у період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (пряма дія Закону №838-VIII).

Згідно п. 106 Правової позиції від 29 серпня 2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Оскільки до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то обвинуваченому слід зарахувати попереднє ув`язнення з 14 квітня 2016 року до часу набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду з цивільним позовом, де просить стягнути з ОСОБА_14 матеріальні збитки у розмірі 3 700 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Потерпілою ОСОБА_11 звернулася до суду з цивільним позовом, де просить стягнути з ОСОБА_14 матеріальні збитки у розмірі 1 216 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, полягає в стражданнях, які потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь тяжкості, вимоги розумності і справедливості.

Оскільки злочинними діями обвинуваченого завдано потерпілим матеріальних збитків та завдано душевних страждань, тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої шкоди повинна складати: щодо відшкодування збитків ОСОБА_10 матеріальної шкоди 3 700 грн. 00 коп., а моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. 00 коп., щодо відшкодування збитків ОСОБА_11 матеріальної шкоди 1 216 грн. 00 коп., а моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. 00 коп., так як саме такі суми є обґрунтованими і відповідають принципу розумності.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України приєднати частину покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 18.01.2007 року та остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 року до 19.12.2018 року, з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою: з 14 квітня 2016 року до 19 грудня 2018 року.

Змінити ОСОБА_14 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши негайно його з під варти в залі судового засідання.

Відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_14 обов`язки: на першу вимогу з`являтися до суду; не відлучатися з міста Олександрії Кіровоградської області, де зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 3 700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду 1 216 (одна тисяча двісті шістнадцять) грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_36 НЕРОДА