Справа № 359/845/19
Провадження №1-в/359/80/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році»,

в с т а н о в и в:
31.01.2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на те, що останній не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Представник ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» в судовому засіданні підтримав позицію прокурора та просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Заслухавши думку засудженого, прокурора та представника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», дослідивши матеріали клопотання, та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із особової справи, ОСОБА_5 засуджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2015 року набрав законної сили 07.08.2015 року.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України і призначено йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.07.2015 р., шляхом часткового складання покарань визначити покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. За ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. За ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.07.2015 р. і остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.12.2015 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015 року змінено. Виключено з резолютивної частини вироку повторне засудження ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, як зайве. Вирішено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08.07.2015, шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. За ч.2 ст.289 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.309 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене йому цим вироком за ч.3 ст.185 КК України, остаточно визначене з урахуванням покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08 липня 2015 року, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.09.2016 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24.12.2015 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про амністію у 2016 році" амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", а також згідно п. "а" даної статті до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2015 року, який набрав законної сили 07.08.2015 року ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Як вбачається з вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015 року ОСОБА_5 засуджено зокрема за умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, який останній вчинив 07.08.2015 року, тобто в день набрання вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2015 року законної сили.

Таким чином, ОСОБА_5 після ухвалення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2015 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, знову вчинив умисний тяжкий злочини (ч.2 ст.289 КК України).

Крім того, засуджений ОСОБА_5 , маючи дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, не підпадає під амністію, відповідно до п.в) ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього амністії.

Керуючись Законом України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ та Законом України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року №392/96-ВР, ст. 86 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд -
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області з моменту отримання повного тексту ухвали суду.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 15.02.2019 року.

Суддя ОСОБА_1