ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/277/19 Справа № 207/3090/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бабушеро Гульрипшського району Республіка Абхазія, громадянина України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ФКУ Виправна колонія №7 УФСВП Росії по Пензенській області кінець відбування строку покарання - 09.04.2020,
за апеляційною скаргою заступника директора Департаменту-начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року,

за участю:
секретарів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що вирок Лазаревського районного суду м.Сочі Краснодарського краю неможливо привести у відповідність із законодавством України у зв`язку з тим, що Кримінальним Кодексом України не передбачена кримінальна відповідальність за неправомірне заволодіння державним реєстраційним номером, а також, відповідно до п.6 ч.1 ст.606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання тільки за умови якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану злочином, а в разі наявності також процесуальні витрати, тоді як згідно з додатком клопотання Міністерства юстиції України, а саме: довідки бухгалтерії установи виконання покарань, з ОСОБА_5 , станом на 17 квітня 2018 року, жодних утримань не проведено та майнова шкода, завдана злочином не відшкодована.
В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України просить ухвалу скасувати та ухвали нову за клопотанням Міністерства юстиції України про проведення вироку Лазаревського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 26.01.2015 у відповідність до законодавства України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник Міністерства юстиції України посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню на підставах, передбачених п.п.2.3 ч.1 ст. 409 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому звертає увагу, що перевірка питання щодо відшкодування майнової шкоди, як умови прийняття засудженої особи в Україну, так само як і інших умов для передачі засудженої особи належить виключно до компетенції Центрального органу і здійснюється на етапі прийняття рішення Міністерством юстиції України, та не повинно досліджуватись судом в рамках провадження за ст. 610 КПК України. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі питань, які мають бути вирішені в судовому провадженні, відповідно до ст. 610 КПК України, натомість судом надана оцінка діяльності Міністерства юстиції України як Центрального органу в цій частині та зроблені хибні висновки щодо процедури передачі як за КПК України, так і за міжнародним договором, що регулює правовідносини між Україною та Російською Федерацією.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 606 КПК України, у разі прийняття рішення про відмову в передачі засудженого для подальшого відбування покарання наводяться обґрунтовані підстави прийняття такого рішення.
На переконання колегії суддів, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції були дотримані.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_5 засуджено вироком Лазаревського районного суду м. Сочі Краснодарського від 26 січня 2015 року, з урахуванням постанови цього ж суду від 05.02.201, до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а» частини третьої статті 158 (крадіжка; 10 епізодів), пунктом «в» частини другої статті 158 (крадіжка; 2 епізоди), пунктами «а, в» частини другої статті 161 (грабіж), частиною першою статті 325.1 (неправомірне заволодіння державним реєстраційним знаком транспортного засобу) Кримінального кодексу Російської Федерації.
Згідно з вироком Лазаревського районного суду м.Сочі Краснодарського краю від 26.01.2015 року ОСОБА_5 повинен відшкодувати матеріальні збитки на користь потерпілих: ОСОБА_10 в сумі 139 000 руб.; ОСОБА_11 128 500 руб.; ОСОБА_12 31400 руб.; ОСОБА_13 700 руб.; ОСОБА_14 -68000 руб.; ОСОБА_15 101991 руб.; ОСОБА_16 10000 руб.; ОСОБА_17 28500 руб.; ОСОБА_18 45500 руб.; ОСОБА_19 11000 руб.; ОСОБА_20 6000 руб.; ОСОБА_21 117100 руб.; ОСОБА_22 18990 руб.; ОСОБА_23 5500 руб.; ОСОБА_24 600 руб.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні, зокрема, за умови якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати.
Як видно з довідки бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Пензенській області», де засуджений відбуває покарання, в установі перебувають виконавчі листи про стягнення з засудженого вищевказаних коштів, за яким утримання не проводились. Заборгованість складає 712781 руб.
Отже, з огляду на те, що вирок суду щодо ОСОБА_5 не виконано в частині цивільного позову, підстави для задволення клопотання Міністерства юстиції України у суду першої інстанції були відсутні, з чим погоджується й апеляційний суд.
Окрім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 606 КПК України, засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні, зокрема, за умови якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначеного покарання у виді позбавлення волі.
В силу вимог ч. 4 ст. 10 КК України, виконання в Україні вироку іноземного суду чи міжнародної судової установи можливо, якщо діяння, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, згідно з цим Кодексом визнається злочином або було б злочином у разі його вчинення на території України.
Як видно з вироку суду, який, згідно клопотання представника Міністерства юстиції України, слід привести у відповідність з вимогами законодавства України, ОСОБА_25 засуджено, зокрема, за вчинення злочину, передбаченого ст. 325.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, а саме за неправомірне заволодіння державним реєстраційним знаком транспортного засобу.
Між тим, Кримінальний кодекс України зазнане діяння не визначає як кримінально каране.
За таких обставин, приведення вироку у відповідність з вимогами законодавства України, поряд із наведеними вище підставами, є також неможливим.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408?409, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника директора Департаменту-начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4