Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/355/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2018 за № 0008019, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , який здобув середню освіту, пенсіонер, особа з інвалідністю 2 групи, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , інші учасники провадження: представник потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 03.10.2018 приблизно о 10 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем «Audi 90», номерний знак НОМЕР_2 , на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 18.08.1995 ДАІ МВС-УВС м. Київ, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Києво-Святошинським РЕВ ДАІ, посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_5 , яке звільняє від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та рухався по вул. Робітничій, зі сторони пров. Робітничий в напрямку пров. Малинський в м. Києві, зі швидкістю приблизно 20-30 км/год, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу.
У цей же час проїзну частину вул. Робітнича, зі сторони пров. Малинський в напрямку залізничної станції «Новобіличі» в м. Києві, по нерегульованому пішохідному переході, з права на ліво, по ходу руху водія ОСОБА_3 , в темпі звичайної ходи, перетинав дорогу пішохід ОСОБА_7 , при цьому здолав відстань від бордюрного каменю приблизно 2 метри.
Перетинаючи нерегульований пішохідний перехід, який розташований по вул. Робітничій, 33 в м. Київ, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Audi 90», номерний знак НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав пішоходу пріоритет, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_7 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 року (зі змінами):

- п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- пп. «б» та «д» п. 2.3, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходом, до яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1834/е від 24.10.2018, були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми лівої гомілки - переломи діалізу лівої великогомілкової кістки в проксимальній третині (зі зміщенням); проксимального кінця діалізу лівої малогомілкової кістки (зі зміщенням уламків), які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху та заподіяння пішоходу ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб його вчинення та показав, що він 03.10.2018 приблизно о 10 год. 30 хв. керував технічно справним автомобілем «Audi 90», номерний знак НОМЕР_2 , та рухався у другій смузі руху по вул. Робітничій в напрямку пров. Малинський зі швидкістю приблизно 20-30 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, його осліпило сонце, і він не побачив потерпілого ОСОБА_7 , який вискочив на пішохідний перехід, та здійснив на нього наїзд. Після зіткнення він одразу зупинився, викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Про те, що в тому місці є пішохідний перехід, він знав, оскільки неодноразово там їздив. Відшкодував потерпілому завдану моральну шкоду у розмірі 15000 грн, що підтверджується розпискою. Він усвідомлює, що своїми діями завдав потерпілому шкоди. Разом з тим, цивільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_7 , про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., він не визнав з тих підстав, що він є пенсіонером, його дружина нещодавно перенесла операцію, коштів він не має. Також просив не призначити йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він та його дружина є особами з інвалідністю і автомобіль їм необхідний для пересування.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_6 просив в повному обсязі задовольнити цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн з тих підстав, що ОСОБА_7 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав фізичного болю та страждань, які полягають у тому, що він переніс хірургічне втручання, після якого протягом двох днів потерпілий дихав тільки за допомогою кисневої маски, отримував сильні знеболювальні (морфій), що в подальшому призвело до загального погіршення здоров`я та виникнення окремих захворювань. Також потерпілий не може самостійно пересуватися, з`явились захворювання психічного стану (нервозність, депресія), погіршення зору. Щодо призначення покарання, то представник потерпілого ОСОБА_6 зазначив, що не наполягає на суворому виді покарання. Також вважає за можливе не призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, форми вини, які ніким не оспорюються (прокурором, обвинуваченим, захисником та представником потерпілого), визнано недоцільним у зв`язку з відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , заслухавши думку представника потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 03.10.2018 приблизно о 10 год. 30 хв. вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є невеликої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, дружина є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, пенсіонер, є особою з інвалідністю 2 групи, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, відшкодував потерпілому ОСОБА_7 шкоду у розмірі 15 000 грн, що підтверджується розпискою від 06.10.2018, має водійський стаж з 1995 року, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

Таким чином, за сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України слід призначити у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді штрафу.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, заслухавши думку прокурора ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_6 , які вважають за доцільне не призначати ОСОБА_3 додаткового покарання, а також враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, він щиро розкаявся, відшкодував потерпілому шкоду у розмірі 15000 грн, не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_7 , не визнав, то суд вважає за необхідне дослідити в повному обсязі цивільний позов та додатки до нього.

Так, при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн. 00 к., суд виходить з такого.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
За таких обставин, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 у зв`язку із завданою йому травмою, погіршенням здоров`я та порушенням життєвих зав`язків, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 50000 грн 00 к. (т. 1 а.п. 20-28, 73-75).

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 99).

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості (т. 1 а.п. 98).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 23, 1167 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 к. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 (номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

У решті цивільного позову відмовити.

Речові докази:

- автомобіль «Audi 90», номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 - залишити у належного володільця - ОСОБА_3 .

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 1796 (одну тисячу сімсот дев`яносто шість) грн 90 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1