Справа № 128/2074/17
ВИРОК
Іменем України

19 листопада 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці Вінницької області кримінальне провадження, внесене 03.07.2017 року в ЄРДР за №0000737 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, українця, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, не працюючого , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 20.05.2017 точного часу органом досудового розслідування установити не виявилося можливим, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливого мотиву, спрямованого на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6 , яке не мав на меті їй повертати, шляхом зловживання її довірою , звернувся до неї під приводом тимчасового користування бензопилою марки «Карпати БП 4500», вартістю 1797,50 гривень, що належить потерпілій, яка будучі впевненою у добросовісності обвинуваченого передала добровільно останньому вказану бензопилу, а обвинувачений її отримав та не повернув.
Реалізувавши свій злочинний намір до кінця, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном потерпілої ОСОБА_6 на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду у розмірі 1797,50 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним за ч.1 ст.190 КК України повністю та суду показав, що дійсно 20.05.2017 він звернувся до дружини свого брата -потерпілої ОСОБА_6 , з проханням надати йому тимчасово у користування належну їй бензопилу марки «Карпати БП 4500», запевнивши , що її поверне, хоча знав що цього робити не буде. Отримавши від потерпілої бензопилу, він її здав в ломбард , отримавши за неї приблизно 500 гривень, які потратив на власні потреби. У скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності; претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити покарання на розсуд суду (а.с. 42).

Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.190 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу винного, який має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, розлучений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Також суд враховує міркування потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, а також досудову доповідь органу пробації від 30.05.2018 року, з якої убачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі, оскільки він не становить суспільної небезпеки для суспільства.
В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття у скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не установлено.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обвинувачених обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.190 КК України.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Підстав для застосування щодо обвинуваченому ОСОБА_5 заходів забезпечення кримінального провадження судом не вбачається.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають до стягнення процесуальні витрати на корить держави, за проведення експертизи, відповідно до висновку експерта №780 від 12.07.2017 року в сумі 395,48 гривень .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив суд застосувати до нього положення Закону України «Про амністію в 2016 році», посилаючись на те, що він є суб`єктом даного закону, оскільки у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, щодо якого він не позбавлений батьківських прав.
Прокурор не заперечив з приводу заявленого клопотання.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону установлено, що установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування призначеного покарання.

06.09.2017 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, передбачено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно до положень ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» , особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом , крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим законом.

Судом установлено , що ОСОБА_4 є батьком малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого не позбавлений батьківських прав; він вперше вчинив умисний злочин, який є злочином невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України. Вказаний злочин він вчинив 20.05.2017, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнав повністю, щиро кається у вчиненому, просить застосувати до нього п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не установлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія пункту "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, а тому він підлягає звільненню від відбуття призначеного покарання за даним вироком.

Керуючись пунктом "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року,ст.ст.349, 373, 374 КПК України, Суд,
З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у дохід держави в розмірі 50 ( п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за даним вироком у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави за проведення експертизи, відповідно до висновку експерта №780 від 12.07.2017 року в сумі 395 ( триста дев`яносто п`ять) гривень 48 ( сорок вісім ) копійок в дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: