Провадження №11-кп/801/330/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2018, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК (№86) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вироком Калинівського районного суду від 26.10.2017 року, яким засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.70, ст. 71 КК України до трьох років і трьох місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 14.03.2017, кінець строку: 10.08.2019. Відбув 3/4 строку покарання 18.10.2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2018 в задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК (№86) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що незважаючи на позитивну характеристику з установи, де ОСОБА_7 відбуває покарання, останній не заслуговував на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки раніше неодноразово був засуджений за вчинення в тому числі умисних корисливих злочинів, однак знову скоїв новий злочин в період умовно-дострокового звільнення. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку ОСОБА_7 та схильність останнього до скоєння злочинів. Крім того, з довідки головного бухгалтера ОСОБА_7 протягом 2018 року працював лише три місяці. За період відбування покарання засуджений заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. За сумлінну поведінку і ставлення до праці у ОСОБА_7 заохочень не було.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки він з перших днів в установі виконання покарань працює на виробничій зоні, має характеристику, яка підтверджується заохоченнями та відмінною поведінкою дотримання режиму утримання в установі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

ОСОБА_7 починаючи з 2001 року неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів різної тяжкості (в тому числі тяжкого), належних висновків для себе не робив, оскільки до останнього уже двічі застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: згідно вироку Вінницького районного суду від 11.12.2008 року та вироку Калинівського районного суду від 08.06.2017 року.

Згідно матеріалів справи засуджений прибув в установу відбування покарань 12.02.2018 року, однак, відповідно до довідки про нарахування та утримання заробітної плати, працював лише 3 місяці протягом 2018 року, а не весь період, як зазначено в апеляційній скарзі.

Окрім того, згідно наданої характеристики, засуджений адміністрацією установи не заохочувався за сумлінну поведінку, а лише за її додержання.

Тому колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення і обґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки підстави для застосування ст. 81 КК України були відсутні.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Вінницької ВК (№86) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3