Справа №630/667/18 Провадження №1-кп/630/54/18
В И Р О К

Іменем України

15 листопада 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження №0000590 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у сховище, за таких обставин.

ОСОБА_4 14 серпня 2018 року близько 19.00 год., маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_5 .. Після чого, керуючись корисливим мотивом, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 проник через паркан на територію вказаного домоволодіння де, знаходячись на подвір`ї викрав стальну арматуру в кількості 16 штук. З місця скоєння злочину та з викраденим майном ОСОБА_4 зник. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 шкоду на суму 864 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся, пояснив причину скоєння злочину, як відсутність коштів для існування, але в подальшому такого не вичнятиме. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченню досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не оспорює висновки експертизи та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Матеріальна шкода потерпілому відшкодована, цивільний позов не заявлено.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи дозволили суду зі згоди всіх учасників судового розгляду не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного вище злочину та розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено, суд не має сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

Суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною стороною обвинувачення повністю та, розглядаючи кримінальне провадження у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно якого пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України, кваліфікує дії ОСОБА_4 саме за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку),поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст. ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу, а також обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ч.2 ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, та попередження вчинення нових кримінальних злочинів. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його дії.

Разом з тим, суд звертає увагу й на те, що шкода потерпілому відшкодована повністю, обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свою поведінку, зробив для себе відповідні висновки.

Потерпілим у провадженні цивільний позов не заявлений.

Однак, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, а також фактичну відсутність майнових збитків для потерпілого, якому викрадене майно повернуто, та який заявив про відсутність з його боку претензій матеріального і морального характеру, що знижує ступень соціальної небезпеки злочину, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Питання щодо судових витрат слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України, щодо речових доказів - в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст.100,124,128-129,349, 368-371, 373-375, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Процесуальні витрати за виконання товарознавчої експертизи № 23898 від 29 жовтня 2018 року в сумі 572 гривні стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави.

Речові докази по справі, передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 (арматура 10 штук) вважати повернутими власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілому направити копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя(підпис) ОСОБА_1