Справа № 531/1080/17
Кримінальне провадження № 1-кп/542/53/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Редети, Карлівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 10.03.2004 року Карлівським районним судом за ч.1 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст..186 КК України до 4 років позбавлення волі. 26.01.2007 року звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці;

-19.04.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст.. 185 ч.3 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від позбавлення волі звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

-16.10.2015 року Карлівським районним судом за ст. 185 ч.1 КК України, до 80 годин громадських робіт. Знятий з обліку 23.12.2015 року;

-14.02.2019 року Ленінським районним судом м.Полтава за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України іспитовий строк терміном 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 18.09.2017 року близько 12.00 год., ОСОБА_4 перебуваючи в особистих справах в с. Нижня Ланна Карлівського району Полтавської області зайшов на територію господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де побачив поблизу будинку спортивний велосипед червоного кольору марки «Winner», вартістю 2532,00 гри., котрий належить ОСОБА_6 та який вирішив викрасти. За для цього усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, повторно, з корисних мотивів, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, шяхом вільного доступу, викрав вищевказаний велосипед, чим причинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на вищевказану уму. В подальшому викраденим велосипедом ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, ствердивши факт вчинення крадіжки в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство, підтвердивши характер та механізм своїх дій, кількість та вартість викраденого. В своїх діях кається. Докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. При призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено злочин середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України).

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Згідно досудової доповіді, підготовленої Карлівським районним сектором з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити середню небезпеку для суспільства.
Враховуючи вище зазначене, позицію прокурора, суд вважає за можливе на підставі положень ст. 69 КК України при призначенні покарання перейти до більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, за якою ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, а саме призначення йому покарання у виді штрафу.

У відповідності до тлумачення рішення Конституційного суду України №15-рп/2004 від 02.11.2005 року, щодо поняття справедливості призначення кримінальних покарань, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є безумовною підставою недискримінаційного підходу та неупередженості суду, що означає не тільки передбачений законом склад злочину та рамки покарання, а і те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд вважає за необхідне вирішуючи питання призначення покарання застосувати практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини, як джерело права. У відповідності до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року, таким є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), справа «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року), де Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А тому для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» (рішення від 30.10.2014 року), слідує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати серед інших чинників, характер та суворість застосування стягнень.

Таким чином до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосовано ст. 69 КК України, яка регламентує призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, тобто санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вище зазначене та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахування особи винного такими є: повне визнання вини, щиросердне каяття та сприяння у розслідуванні кримінального провадження, а відтак суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу. На переконання суду таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок Ленінського районного суду м.Полтава від 14.02.2019 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази спортивний велосипед червоного кольору марки «Winner», переданий на зберігання ОСОБА_6 залишити йому у власність.

Вирок Ленінського районного суду м.Полтава від 14.02.2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1