Провадження № 1-кп/638/281/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу за обвинувальними актами кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти кримінального провадження № 0004221 від 27.08.2017 року, № 0003389 від 06.07.2017 року, № 0002059 від 16.08.2017 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 з посиланням на ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема: можливість впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, додатково зазначивши, що обвинувачений раніше судимий, в провадженні суду перебувають три обвинувальні акти, не працевлаштований, відсутність міцних соціальних зв`язків у останнього.

Обвинувачений заперечував у задоволенні клопотання прокурора, зазначивши, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.ст.199,184 КПК України, а саме: не дотримана процедура клопотання. Крім того до суду надійшло письмове клопотання про негайне звільнення з-під варти, через нестерпний біль, порушення розумних строків розгляду справи та відсутністю можливості спілкування з родиною.

Захисник підтримала клопотання обвинуваченого, заперечувала у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши обвинувальні акти з додатками, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
В рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
Згідно рішення по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
ЄСПЛ в рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
При вирішенні клопотань прокурора та обвинуваченого суд враховує встановлені судом підстави обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що останній раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей немає, що свідчить про відсутність його стійких соціальних зв`язків, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття ОСОБА_5 під варту, не змінилися, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України терміном на 60 днів і тільки такий вид і міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження.
Крім того, для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецедентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» 1968 року).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, з огляду на вірогідність незаконного впливу на потерпілого, свідків кримінального правопорушення, враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню, спростовує доводи про відсутність ризиків.
Суду не надано доказів стосовно незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, які б унеможливлювали перебування останнього в установі попереднього ув`язнення, обставини регламентовані ст. 178 КПК України у світлі даних про обвинуваченого, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та поєднання з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених у цій справі доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.
Стосовно порушення прокурором заявленого клопотання, на думку обвинуваченого, суд зазначає, що діючим законодавством не передбачено на стадії судового розгляду зобов`язання прокурора вчиняти дії визначені главою вісімнадцятою КПК України.
За таких обставин підстав для зміни запобіжного заходу на менш суворий судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою не пов`язаного з ізоляцією від суспільства відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 60 діб - до 06 червня 2019 року.
Оголосити перерву до 03 червня 2019 року до 14 год. 00 хв. для виклику потерпілих.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий