У Х В А Л А

09.01.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю заявниці ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 24.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в суд в інтересах ОСОБА_2 зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 24.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що 14.12.2018 року потерпіла ОСОБА_2 при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року дізналася про винесення слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 постанови про закриття кримінального провадження від 24.10.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального провадження.

Із постановою про закриття зазначеного кримінального провадження скаржник не згодна, вважає таку постанову передчасною, незаконною, оскільки слідчим досудове розслідування проведено поверхнево, зокрема не з`ясовано обставин справи, не проведено першочергових та необхідних слідих дій, в тому числі: не встановлено та не допитано можних свідків злочину; не допитано винних осіб, на яких вказала потерпіла ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; не проведено слідчого експерименту за участі потерпілої; не допитано свідка ОСОБА_10 , яка була безпосередньо на місці злочину; не вилучено відеозапису камер відеоспостереження, які встановлені на будинках по пл. Кирила та Мефодія та на яких відповідно могли бути зафіксовані хуліганські дії осіб, на яких вказала потерпіла.
На підставі наведеного адвокат ОСОБА_5 просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України .
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у змісті скарги.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги з мотивів її безпідставності та необґрунтованості.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення потерпілої, прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, в рамках якого досліджувались обставини, що мали місце 28.03.2017 року близько 17 год. 00 хв. на пл. Кирила Мефодія в м. Ужгороді та під час яких особи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ( зі слів потерпілої ОСОБА_2 ) здійснили напад на ОСОБА_2 , її малолітню дитину та її знайому ОСОБА_13 , спричинивши тілесні ушкодження, погрожували вбивством та вчинили хуліганські дії групою осіб, вигукували нецензурні слова на їх адресу.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що відповідно до висновку спеціаліста № 250 від 25.04.2012 року на момент обстеження на тілі ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин4-5 пальців правої кисті. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час пригоди, яка відбувалась 28.03.2017 і не суперечать обставинам справи.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час не більше 6 днів і по цій ознаці кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

24.10.2017 року слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 винесено постанову від 24.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Із вказаною постановою скаржник не згідний з огляду на допущення численних порушень при її винесенні та неповнотою досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник вказує на те, що у вказаному кримінальному провадженні слідчий не дослідив всебічно, повно та неупереджено обставини кримінального провадження, не надав їм належної правової оцінки, що відповідно свідчить про передчасність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК слідчий повинен оцінювати кожний доказ ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування з метою вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілої та подальшого допиту в якості потерпілого неодноразово викликалась, однак остання ігнорувала виклики і на проведення слідчих дій не приходила.

Однак стороною кримінального провадження не подано до суду жодних доказів того, що ОСОБА_14 була належним чином повідомлена органом досудового розслідування про явку для допиту в якості потерпілої у даному кримінальному провадженні

Також зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що допитати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виявилось неможливим.
Однак стороною кримінального провадження не обґрунтовано неможливість допиту їх в якості свідків, як і не подано жодних доказів їх належного повідомлення про необхідність явки до органу досудового розслідування для допиту.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим в рамках даного кримінального провадження допитано свідка ОСОБА_15 , яка є працівником кіоску, що знаходиться на зупинці в м. Ужгород, пл. Кирила І Мефодія і фактично слідчим як підставу для закриття кримінального провадження зазначано виключно пояснення єдиного допитаного свідка ОСОБА_15 , яка відповідно заперечила вказані потерпілої обставини.

Відтак, слідчий обмежився лише констатацією окремих наданих пояснень потерпілої та свідка, не надавши при цьому таким жодної правової оцінки та не з`ясувавши жодних фактичних даних, зокрема: не встановлено та не допитано можливих свідків злочину; не допитано осіб, на яких вказала потерпіла ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; не проведено слідчого експерименту за участі потерпілої за участі вказаних осіб; не допитано свідка ОСОБА_10 , яка була безпосередньо на місці злочину; не з`ясовано, чи зафіксовані зазначені потерпілої події на відеозаписах камер відеоспостереження, які встановлені на будинках по пл. Кирила та Мефодія.
Узагальнюючи зазначене можна зробити висновок, що слідчий замість того, щоб перевірити факти наведені скаржником, впевнитись в їх обґрунтованості чи безпідставності, без наведення жодної належної підстави, доходить до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, всупереч тому що результати судово-медичної експертизи підвереджують факт застосування до потерпілої ОСОБА_2 фізичної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

З огляду на те, що слідчим в ході розгляду кримінального провадження не вчинено всіх слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин викладених у з`яві, не надано належної оцінки фактичним даним вказаним скаржником, не наведено обґрунтовану підставу закриття кримінального провадження, тому зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді призвели до винесення невірно обґрунтованого процесуального рішення.

За таких обставин оскаржена постанова прийнята у справі, по якій органом досудового слідства не вжито всіх передбачених законом заходів для дослідження обставин справи підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304,306, 307 КПК України, -, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 24.10.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000870 від 29.03. 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та продовжити досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1