Справа № 344/1679/19
Провадження № 11-сс/4808/78/19
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795.

Слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 не є заявником чи потерпілим у кримінальному провадженні №0001795, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.05.2018 року на підставі рапорту заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , статус ОСОБА_8 у даному провадженні свідок, а тому адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 не наділений правом на оскарження постанови від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала винесена з недотриманням положень чинного законодавства, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. А тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження №0001795 від 07.06.2018 задовольнити, постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795 скасувати і направити кримінальне провадження прокурору для проведення досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду:

- адвокат ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу апеляційної скарги адвоката, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження, та чи дотримано слідчим вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Проте, слідчим суддею не дотримано вимог процесуального закону і зроблений ним висновок про те, що ОСОБА_8 не є заявником чи потерпілим у кримінальному провадженні №0001795 і не наділений правом на оскарження постанови про закриття кримінального провадження не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.1 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Таким чином, заявником є будь-яка особа, що звернулась до суду або органу кримінального переслідування в порядку встановленого кримінально-процесуальним законом та повідомила про відоме йому суспільно небезпечне діяння, що здійснюється або вже вчинене та передбачене кримінальним законом.

Зі змісту витягу з кримінального провадження №0001795 вбачається, що правовою підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.384 КК України стосовно завідомо неправдивих показань свідком ОСОБА_12 були матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, вищевказаний витяг з кримінального провадження не дозволяє встановити, які саме матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів стали підставою для внесення даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідною підставою для внесення даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань був рапорт заступника начальника відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 04.04.2016 року, відповідно до якого в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002005 від 23.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, було встановлено, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 284 КК України, умисно надала завідомо неправдиві покази в ході проведення слідчих дій, а саме допиту її як свідка 17.04.2015 року та 17.06.2015 року, а також під час проведення 04.11.2015 року одночасного допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Суд першої інстанції встановив, що на підставі вказаного рапорту, 05.04.2016 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000076.

Крім цього, слідчим суддею було встановлено, що кримінальне провадження за №0001795 від 22.05.2018 року було внесено до ЄРДР внаслідок виділення матеріалів кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України в окреме провадження.

Так, постановою заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_14 від 12.02.2017 матеріали кримінальних проваджень №0002005 від 23.07.2014 за ч.1 ст.129 КК України та №000076 від 05.04.2016 за ч.1 ст.384 КК України об`єднані в одне провадження.

Постановою прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 від 05.05.2017 матеріали кримінального провадженні, внесеного до ЄРДР за №0002005 від 23.07.2014, в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України - виділено в окреме провадження та зобов`язано внести відомості до ЄРДР.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що дані, які вказані у витязі з кримінального провадження №0001795 повністю збігаються з даними витягу кримінального провадження №0000076 в частині дати надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Разом з тим, зі змісту наданих ОСОБА_8 та його представником адвокатом ОСОБА_9 копій документів та судових рішень вбачається, що як органом досудового розслідування так і судом скаржник неодноразово визнавався як заявник по кримінальним провадженням №0000076 та №0001795.

Зокрема, зі змісту ухвали слідчого судді Івано-Франківського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 23.01.2017 року вбачається, що булло задоволено скаргу ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження №0000076 та вказану постанову слідчого скасовано.

Зі змісту відповіді заступника прокурора області ОСОБА_16 від 18.08.2016 року за № 04/2/4 310-10 адвокату ОСОБА_9 вбачається, що він інформує представника заявника ОСОБА_8 про хід досудового розслідування кримінального провадження №0000076.

Зі змісту відповіді т.в.о. заступника начальника ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 20.01.2017 року за № 622/108/24/02-2017 ОСОБА_8 вбачається, що орган досудового розслідування інформує скаржника щодо неявки ОСОБА_15 до судового засідання в Івано-Франківському міському суді з приводу оскарження постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню №0000076.

Колегія суддів звертає увагу, що ст. 60 КПК України встановлено виключний перелік прав заявника, які визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні, а саме: отримувати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію, подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримувати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Разом з тим, зі змісту повідомлення слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_15 від 08.11.2016 року за № 16169 /108/46/02-2016 вбачається, що він інформує ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000076.

Таким чином, вищевказані дані свідчать про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_8 як органом досудового розслідування, так і судом неодноразово визнавався як заявник у кримінальних провадженнях №0000076 та №0001795.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження в Україні здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду судового провадження.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не спростовані доводи ОСОБА_8 про те, що саме його дії були правовою підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового розслідування стосовно ОСОБА_12 за фактом надання завідомо неправдивих показань за ознаками злочин, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відповідно до діючого кримінального процесуального закону особа, набуває процесуального статусу заявника внаслідок дій, які свідчать про звернення або повідомлення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування про кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявником може бути визнана будь-яка особа, якій стало відомо про кримінальне правопорушення і яка не маючи особистого інтересу у розслідуванні відповідного злочину, керуючись власною правосвідомістю та з метою захисту суспільних інтересів, звернулась до компетентних органів з повідомленням про злочин.

Саме тому, законодавець не надає цій особі реальних процесуальних важелів за допомогою яких заявник мав би змогу здійснювати ефективний контроль за досудовим розслідуванням відповідного злочину.

Разом з тим, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявник має право оскаржити до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження, та чи дотримано слідчим вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивувала своє рішення тим, що ОСОБА_8 не є заявником чи потерпілим у кримінальному провадженні №0001795, внесеному до ЄРДР 22.05.2018 року. При цьому слідчий суддя не розглянула доводи скарги адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795, не надала їм оцінку та не зробила висновків по суті скарги.

Так, постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001795 від 22.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України в постанові про закриття кримінального провадження необхідно вказувати зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Разом з тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий, в порушення вимог кримінального процесуального закону без посилання на сукупність зібраних доказів та наведення їх змісту, не проаналізував зібрані докази щодо їх допустимості, достовірності та достатності, не вказав які саме фактичні дані підтверджують правильність висновку про необхідність закриття кримінального провадження, саме за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_12 та які докази свідчать про недоведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Зокрема, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказав, що «показання ОСОБА_12 щодо спільного її проживання з будь-якими іншими особами, в тому числі ОСОБА_13 є, згідно норм статей 32-33 Конституції України, її особистим життям, воно не має будь-якого відношення щодо підтвердження або спростування нею будь-яких інших кримінальних правопорушень, а також не може бути самостійним кримінальним правопорушенням»

Колегія суддів звертає увагу на те, що мотивація рішення про закриття кримінального провадження повинна бути викладена таким чином, щоб сторонній спостерігач мав можливість дізнатись які саме обставини були предметом досудового розслідування, які факти було встановлено та які доводи та мотиви свідчать про необхідність прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження неможливо дійти до висновку які саме фактичні обставини, повідомлені свідком ОСОБА_12 в своїх показаннях свідчили про їх неправдивість, чи дійсно вказані показання свідка не відповідають дійсності та чому в діях свідка відсутній склад кримінального правопорушення.

Крім того, зміст постанови про закриття кримінального провадження носить суперечливий характер, оскільки дає підстави вважати, що слідчий фактично прийшов до висновку про відсутність самої події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, в той час як провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу цього злочину.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 та постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню для досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.06.2018 року про закриття кримінального провадження №0001795, внесеного до ЄРДР 22.05.2018 року та направити матеріали провадження для досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5