Провадження №11-кп/812/166/19 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.197-1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000001 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2018 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , який обвинувачується за частиною 1 статті 197-1 Кримінального кодексу України (надалі КК України),

- обвинувальний акт повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

Просить скасувати ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2018 року, обвинувальний акт повернути до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000001 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за частиною 1 статті 197-1 КК України, повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, що при складанні обвинувального акту в повній мірі виконано всі вимоги статті 291 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України).

Зазначає, що в обвинувальному акті обвинувачення є конкретним та містить всі необхідні дані про об`єктивну сторону складу злочину.

На думку апелянта, не є підставою повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не закріплений печаткою.

Вказує, що хоча в обвинувальному акті і не написано, що його затверджено в м. Снігурівка, однак з його змісту цілком зрозумілим є те, що обвинувальний акт затверджений начальником Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури саме м. Снігурівка, а на першому аркуші обвинувального акту, де він затверджений підписом прокурора, вказано м. Снігурівка.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
До Березвнського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000001 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується за частиною 1 статті 197-1 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції, дійшов висновку про його невідповідність вимогам КПК України, а саме, в обвинувальному акті не міститься всіх необхідних даних про об`єктивну сторону складу злочину, зокрема, щодо способу вчинення злочину, обставин його вчинення та наслідків протиправних дій, зокрема, не визначено, які саме протиправні дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки та використання її для вирощування сільськогосподарських культур вчинено обвинуваченим, не встановлено фактичну площу посівів під конкретними сільськогосподарськими культурами, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та заподіяною державі шкодою та у чому саме полягає завдана шкода, а також, в порушення пункту 9 частини 2 статті 291 КПК України, не зазначено місце затвердження обвинувального акту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурорів на підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника, який вважав її безпідставною, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту статті 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

За правилами пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Згідно частини 2 статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам частини 2 статті 291 КПК України.
Із вимог пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як слідує із тексту обвинувального акту, слідчий, викладаючи фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 197-1 КК України, не зазначив в чому саме полягає завдана шкода обвинуваченим державі, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

У міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Окрім того, в порушення положень пункту 9 частини 2 статті 291 КПК України, обвинувальний акт не містить відомості щодо місця його затвердження.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Разом з тим, посилання суду першої інстанції в ухвалі відносно не затвердження обвинувального акту печаткою, є таким, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки стаття 291 КПК України такої вимоги до обвинувального акту не передбачено, а при прийнятті рішення суд повинен керуватися вимогами діючого КПК України.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується за частиною 1 статті 197-1 КК України, - залишити без змін, апеляційну скаргу начальника Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: