Справа № 182/398/18
1-кп/171/26/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001896 за обвинуваченням:
- ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, п.1 та п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
- ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України,
- ОСОБА_12 у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,
- ОСОБА_13 у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 під вартою на 60 днів, оскільки вказаний строк закінчується 31 січня 2019 року.
Прокурор, обґрунтовуючи клопотання щодо обвинувачених вказує на те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчинені кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, причетність обвинувачених у скоєні вищевказаних злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих та свідків, висновками отриманих судово медичних та криміналістичних експертиз, протоколом огляду місця події та протоколами проведених обшуків, речовими доказами. На теперішній час продовжують існувати ризики передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Беручи до уваги те, що обвинувачені скоїли вказані злочини по заздалегідь розробленому плану із застосуванням вогнепальної зброї, в спосіб небезпечний для життя та здоров`я особи, що спричинило тяжкі наслідки, останні створюють реальну загрозу та небезпеку для людей.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , а також обвинувачені кожен окремо, заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявили клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, посилаючись на міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, недоведеність прокурором їх вини у скоєнні вищевказаних злочинів, а також недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, заслухавши думку учасників cудового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою підлягає задоволенню, клопотання захисників та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні встановлено, що строк тримання обвинувачених під вартою закінчується 31 січня 2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. ст.257, ч.4 ст.187, п.1 та п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 - у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_12 - у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 - у скоєнні злочинів, передбачених ст.257, ч.3 ст.289, ч.4 ст.187, ч.5 ст.185 КК України, за які може бути призначено суворе покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. На даний час вказані ризики не перестали існувати. Крім того, розгляд кримінального провадження тільки розпочато, більшість свідків судом не допитані, а тому, перебуваючи під іншим запобіжним заходом, обвинувачені можуть в поза процесуальний спосіб здійснювати тиск на свідків та потерпілих, а тому суд доходить висновку щодо наявності підстав для продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування відносно останніх більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинувачених, кожного окремо, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується - останні обвинувачуються у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів, у разі доведеності вини обвинувачених передбачено покарання на строк від 10 до 15 років позбавлення волі, а ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у разі доведеності їх вини може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
При розгляді вказаних клопотань прокурора та сторони захисту суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд зазначає, що під час вирішення питання судом щодо продовження строку тримання під вартою вказаних обвинувачених судом враховується тяжкість вчинених злочинів, у яких вони обвинувачуються, строк покарання, яке може бути призначено судом у разі визнання винуватими, репутація обвинувачених, сімейний стан, наявність утриманців, міцність соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд також доходить висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
Керуючись ст.ст.331, 177-178, 183, 199, 317, 350, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задовольнити.
Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів до 28 березня 2019 року.
Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на 60 днів до 28 березня 2019 року.
Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою на 60 днів до 28 березня 2019 року.
Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під вартою на 60 днів до 28 березня 2019 року.
Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу відхилити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим для відома та направити до Криворізької УВП № 3 для виконання.
У справі оголосити перерву до 13 години 04 березня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3