Справа № 481/617/18
Провадж.№ 1-кп/481/66/2019
В И Р О К
Іменем України

28.03.2019 р. Новобузький районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новий Буг кримінальне провадження № 0000549 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого (перебуває у шлюбі без його реєстрації), маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ст. 89 КК України вважається такий, що немає судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпіла ОСОБА_7
її представник ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 11 вересня 2017 року близько 18 години 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , під час керування технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, що з`єднує с. Григорівка Новобузького району Миколаївської області з автодорогою Н-11 «Миколаїв- Дніпропетровськ», зі сторони с. Новоолександрівка Казанківського району Миколаївської області в бік с. Григорівка, зі швидкістю 60 км/год, в світлий час доби, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за змінами дорожньої обстановки, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно його контролювати і мав таку можливість, при зміні напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїжджої частини праворуч з послідуючим наїздом на пішохода ОСОБА_9 , яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у приміщенні Новобузької ЦРЛ Миколаївської області.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що 11.09.2017 року близько 18:30 год. він керував автомобілем ВАЗ 21061 р/н НОМЕР_1 , з не зовсім справною гальмівною системою (гальма спрацьовували не завжди з першого разу, інколи лише при другому натисканні на відповідну педаль), по ґрунтовій дорозі з с. Новоолександрівка Казанківського району Миколаївської області в напрямку с. Григорівка Новобузького району Миколаївської області, попереду себе він бачив, як випасали корів на пасовищі знайомі йому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які тривалий час спільно проживали разом. Під`їжджаючи ближче, він зменшив швидкість руху до 30-40 км. за годину, оскільки попереду була калюжа. В цей час він побачив, як ОСОБА_10 , тримаючи ОСОБА_9 однією рукою біля проїзної частини дороги, іншою рукою бив її по голові, при цьому ОСОБА_9 , намагаючись уникнути побиття, вирвалася з рук ОСОБА_10 , підбігла ближче до дороги і стала йому махати, щоб він зупинив свій автомобіль, і якраз в момент коли він об`їжджав дану калюжу, ОСОБА_9 сама наскочила спиною на його праву передню частину автомобіля. ОСОБА_9 від удару трохи відскочила і присіла біля автомобіля, він відразу зупинив автомобіль і, не виходячи з нього, запитав у ОСОБА_10 чи все нормально з ОСОБА_9 . У відповідь той повідомив, що нічого страшного, вона просто перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він разом з ОСОБА_10 викурили по цигарці, що тривало 5-7 хв., а потім він ( ОСОБА_3 ) поїхав далі до с. Григорівка. Повертаючись назад цією ж самою дорогою, вже в напрямку с. Великоолександрівка, він побачив, що біля того місця, де на його авто наскочила ОСОБА_9 , було багато людей, стояла там і дочка ОСОБА_9 ОСОБА_7 . Він зупинив автомобіль, підійшов до ОСОБА_10 і запитав: «Чи це не через нього ОСОБА_7 погано», але останній відповів: «Ні, їй очевидно погано через те, що вона «перебрала з алкоголем»». Побачивши ОСОБА_9 , яка лежала на землі на боку, він замітив, що крові на її тілі не було, вона не стогнала. Він запропонував відвезти її до лікарні, але ОСОБА_10 повідомив, що вже викликали «швидку». Тому він ( ОСОБА_3 ) повідомив ОСОБА_10 про те, що якщо він треба буде, той знає де його знайти і поїхав до с. Великоолександрівка. Вранці приїхали до нього додому поліцейські і вилучили в нього автомобіль до відділу поліції. Наголосив, що він не мав можливості уникнути зіткнення з ОСОБА_9 , оскільки вона раптово для нього, вириваючись від фізичного насилля ОСОБА_10 , сама наскочила на його автомобіль. Вказав, що попросив вибачення за скоєне у іншої, меншої дочки померлої ОСОБА_11 , а також у матері померлої. Намагався через свою старшу рідну сестру вийти на контакт з потерпілою ОСОБА_7 та відшкодувати їй частину завданих збитків, але остання всі такі спроби ігнорувала. Цивільний позов визнав частково, не заперечував проти відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3598,76 грн., яку готовий компенсувати, передавши потерпілій власну корову, та моральної шкоди на суму 40000 гривень, однак заперечував проти відшкодування моральної шкоди в сумі, заявленому в цивільному позові та сплаті витрат на правову допомогу, які вважає безпідставними та необгрунтованими.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, на думку суду, його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Так потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що 11.09.2017 року, близько 18:30 год. їй зателефонував співмешканець її матері ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , який повідомив, що її матір збив на автомобілі ОСОБА_3 . Вона невідкладно, за 5-7 хв., прибула на мотоциклі разом зі своїм співмешканцем з місця свого проживання в с. Новоолександрівка Казанківського району Миколаївської області до місця події, де побачила свою матір, яка лежала на правому боці на землі, обличчя її було в крові, повіко відірване, вона стогнала, говорила, що їй дуже боляче. Мати повідомила потерпілій, що коли вони з ОСОБА_10 перебували біля дороги, ОСОБА_3 , рухаючись на своєму автомобілі збив її, після чого вона перелетіла через автомобіль та впала на землю. Потерпіла також показала, що вона поїхала в с. Григорівку, до старшої сестри ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , і повідомила їй, що її брат збив матір, а приїхавши на місце односельчани с. Григорівка викликали швидку допомогу та поліцію. Повернувшись до матері, через 20-30 хв., вона спостерігала, що під`їхав ОСОБА_3 , який вийшов з авто в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до матері і спитав: «Чи ти ще жива? Не вмерла?!». Запропонував відвезти її до лікарні, але йому повідомили, що вже викликали швидку допомогу. І зі словами: «Раптом що, ви знаєте де мене знайти», сів до власного автомобіля та поїхав з місця події. Швидка приїхала, коли вже на вулиці сутеніло. Прибувши до Новобузької ЦРЛ, при попередньому огляді лікарем було виявлено, що у матері зламана ліва ключиця, зашивали повіку на оці, а в подальшому, після рентген огляду, виявилося, що у неї роздроблені кістки тазу, тому її перевели до реанімаційного відділення, де вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто менше ніж за дві доби після ДТП. В день вказаної ДТП її мати була тверезою,запах алкоголю від неї не було чути. З ОСОБА_10 вони спільно проживають вже близько 5-6 років, бачила на тілі матері синці, але вона ніколи не скаржилася, що він її б`є. Цивільний позов підтримала повністю. Вказала, що ОСОБА_3 жодних збитків їй не відшкодував. Приїздила його рідна сестра і пропонувала в рахунок відшкодування матеріальної шкоди прийняти корову та незначну суму грошових коштів, але вона відмовилася, оскільки сума була невеликою, в порівнянні з витратами, які вона понесла на лікування та поховання матері, а також з тими душевними стражданнями, які вона разом з молодшою сестрою ОСОБА_13 , якій на той момент виповнилось 15 років, перенесли у зв`язку з незворотною втратою матері. Просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі, а також витрати на залучення представника.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснив, що 11.09.2017 року він випасав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 корів за селом Григорівка Новобузького району. Біля 18:30 год., коли вони почали заганяти корів у село, він пішов завертати корів з-під ставка, а ОСОБА_9 була від нього на відстані 50 м. та близько 2-х метрів від проїзної частини ґрунтової дороги. Через деякий час він побачив, як рухається автомобіль «Жигулі» під керуванням ОСОБА_3 , а потім він почув удар. Розвернувшись він побачив, як через праве переднє крило автомобіля перелітає ОСОБА_9 , а ОСОБА_3 , не зупиняючись, поїхав далі. Підбігши до ОСОБА_9 , він побачив, що остання лежала на спині. Він їй сказав: «вставай та йди помаленьку додому», на вона відповіла, що не може встати. Потім він викликав дочку ОСОБА_7 , яка проживає в сусідньому селі Великоолександрівка і вона відразу прибула на місце події. Через 30-40 хв. повернувся ОСОБА_3 , який, вийшовши з свого автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, оскільки хитався, мав характерний запах алкоголю з порожнини рота, підійшов до ОСОБА_9 і сказав, що нічого серйозного, буде жити. Потім повідомив, що раптом що, всі знають, де його шукати і поїхав на своєму авто в напрямку до с. Великоолександрівка. Через певний час приїхала швидка і забрала ОСОБА_9 до лікарні, де вона через два дні від отриманих травм померла. Вказав, що ОСОБА_3 ніщо не завдавало перешкод для необхідності у зміні напрямку руху, дорога була пряма та суха, день світлий, на ділянці дороги біля місця ДТП будь-яких перешкод (ям, каміння, калюж) не було.
Аналізуючи показання потерпілої та свідка, які були допитані під час судового розгляду, суд приймає їх до уваги, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду транспортного засобу, даними протоколів слідчих експериментів, висновками експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.09.2017 року, та схеми до нього вбачається, що оглядом встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди дорога з ґрунтовим покриттям на відстані 2.2 км+10 м. від автодороги Н-11 та на відстані 400 м. +10 м. від села Григорівка Новобузького району Миколаївської області, де було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_9 ; дорога пряма ґрунтова (чорноземна) шириною 1.69 м.; до проїзної частини ліворуч і праворуч примикає трав`яниста місцевість; виявлені 2 сліди кочіння, які знаходились праворуч на трав`янистій місцевості поза межами дороги з ґрунтовим покриттям, довжина яких № 1- 26.32 м. № 2-24.26 м., ширина № 1 - 0.18 м., № 2 - 0.18 м.; за формою та напрямком сліди кочіння від автодороги Н-11 до с. Григорівка з послідуючим виїздом за межі дороги з ґрунтовим покриттям праворуч, слідів гальмування не має( а.с.78-93).

Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу в цілому відповідає як показанням потерпілої та свідка, допитаних під час судового слідства, даних слідчих експериментів з ними, так і поясненням, наданим самим обвинуваченим.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 12.09.2017 року вбачається, що старшим слідчим Новобузького ВП ГУНП Миколаївської області ОСОБА_14 з 14 години 30 хвилин до 16 години 00 хвилин було здійснено огляд легкового автомобіля ВАЗ 21061, р/н НОМЕР_1 бежевого кольору. Вказаний транспортний засіб був наданий органу досудового розслідування водієм ОСОБА_3 добровільно 12.09.2017 року, на вказаному автомобілі, зі слів останнього, він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 . На вказаному транспортному засобі виявлені механічні пошкодження( а.с.94-97).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 10.01.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , проведеного за аналогічних дорожніх умов, останній показав та пояснив наступне: він рухався автомобілем зі швидкістю 60 км/год. Побачивши своїх знайомих( ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ), він з`їхав з дороги та зупинився біля них; ОСОБА_10 та ОСОБА_9 знаходились відносно його автомобіля попереду на відстані 2-х метрів від правої колії ґрунтової частини дороги, ближче до нього був ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 знаходилася в положенні сидячи спиною до проїзної частини дороги; за 29,5 м. до вказаних осіб він змінив напрямок руху; відстань від пішохода ОСОБА_9 до його правого боку автомобіля становила 0,1 м., звуку удару пішохода об автомобіль він не чув ( а.с.103-107).

Згідно протоколу слідчого експерименту від 10.01.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 , проведеного за таких дорожніх умов, останній показав та пояснив наступне: автомобіль «ВАЗ 21061», р/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 60 км/год.; ОСОБА_9 знаходилась на відстані 2,3 м від найближчої до неї частини ґрунтової дороги; в цей час він знаходився на відстані 8,1 м від ОСОБА_9 праворуч від дороги по напрямку руху на відстані 0,1 м. від ОСОБА_9 ; даний автомобіль змінив напрямок руху за 34,5 м. від місця перебування ОСОБА_9 та здійснив наїзд на неї, коли вона стояла спиною до проїзної частини ( а.с.108-112).

Згідно до висновку судово-медичної експертизи № 2740 від 05.02.2018 року, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді розриву кісток тазу, лівої верхньої кінцівки, яка ускладнилася травматичним шоком. Що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. Враховуючи характер, локалізацію та морфологічні особливості тілесних ушкоджень, можливо сказати, що вони утворились в умовах ДТП при автомобільній травмі. Імовірніше за все первинний удар прийшовся по правій задньо-боковій поверхні тіла потерпілої, коли вона знаходилася у вертикальному положенні, була повернута правою задньо-боковою поверхнею тіла та могла перебувати у русі, в результаті чого утворилися тілесні ушкодження у вигляді синця на задньо-боковій поверхні правого стегна та правої сідниці, розриву кісток тазу, крововиливів в м`які тканини в ділянці перелому, після чого відбулося відкидання потерпілої на тверде покриття землі з послідуючим ковзанням в результаті чого утворилися тілесні ушкодження у вигляді синця на боковій поверхні лівого плеча, перелому лівої плечової кістки, крововиливів в м`які тканини в місці перелому, садин та синця в ділянці обличчя, крововиливу в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні. Будь-яких даних , які б вказували на стан алкогольного сп`яніння потерпілої, на час госпіталізації у медичний заклад в медичній картці стаціонарного хворого не міститься. Дата та час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23.15, що вказані в історії хвороби не суперечать судово-медичним даним( а.с.113-118).
Отже, експертом було встановлено причину смерті, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у громадянки ОСОБА_9 , що в свою чергу узгоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого та наслідками, які настали.

Згідно висновку експерта № 25 від 18.01.2018 року, ходова частина та рульове керування автомобіля «ВАЗ 21061», д/н НОМЕР_1 , перебувають в технічно несправному та працездатному стані. Технічні несправності виникли до ДТП. Робоча гальмівна система знаходилася в технічно несправному стан та в стані часткової відмови( а.с.119-124).
Відповідно до висновку експерта № 26 від 19.01.2018 року, під час первинного контактування автомобіль «ВАЗ 21061» д/н НОМЕР_1 , розташовувався передньою правою частиною до пішохода( а.с.125-131).
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 176 від 23.03.2018 року, у вказаній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 21061» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В дорожній ситуації обставини якої розглядаються, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21061» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди( а.с.132-136).
Суд критично оцінює позицію обвинуваченого, що обставини, в яких він опинився є випадком, тобто з-за несподіваних дій потерпілої, яка за його версією, сама кинулась під автомобіль, він не міг уникнути зіткнення.

При цьому суд виходить з того, що випадок - це психічний стан особи, за якого вона не передбачає настання суспільно небезпечних наслідків, не повинна була чи (і) не могла їх передбачити. Випадок виключає вину в поведінці особи. Водночас суд звертає увагу, що дорожньо - транспортна пригода сталася саме внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожного руху щодо прояву неуважності до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху праворуч, щоб не створювати небезпеку для дорожнього руху. Керуючи автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, завчасно виявивши пішохода, обвинувачений міг і зобов`язаний був передбачити настання суспільно небезпечних наслідків від допущених ним порушень правил безпеки дорожнього руху та повинен був як мінімум заздалегідь вжити заходів до припинення порушення правил безпеки руху, що зроблено ним не було.

Таким чином, вказані висновки, у сукупності з іншими доказами в справі, доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до наслідків, викладених вище та наявну у нього можливість запобігти їх настанню, шляхом дотримання ним вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Докази за кримінальним провадженням, суд знаходить належними та допустимими, так як вони підтверджують існування обставин, щодо вчинення даного злочину обвинуваченим ОСОБА_3 , достовірність яких не заперечувала сторона захисту.
Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, судом в ході розгляду справи не встановлено, оскільки такі обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що зазначені в обвинувальному акті, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому судом також не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив хоч і необережний, однак тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який ніде не працює, утримує себе та свою родину, виключно за рахунок підсобного господарства, стан його здоров`я, його соціально - психологічні риси, який проживає в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_15 , 2007 року народження, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, в період з 2015-2016 років проходив військову службу в зоні АТО, є учасником бойових дій, згідно даних службової характеристики на військовій службі зарекомендував себе зразковим та дисциплінованим військовослужбовцем, а також дані досудової доповіді Новобузького районного сектору філії ДУ "Центр пробації" від 10.07.2018 року, яким визначений середній ризик вчинення ним повторного злочину.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, його тяжкі наслідки для потерпілої ОСОБА_7 , яка втратила рідну матір і через це вимушено стала опікуном своєї неповнолітньої сестри ОСОБА_16 , 2001 р.н, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого та його поведінки після скоєння наїзду на потерпілу, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 2 роки.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), так і для захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Отже, згідно зі ст..3 Закону та ст..1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застраховано, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст.33 Закону обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у виді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст..33 Закону обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Згідно вимог ст.51 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, може залучити до участі у ній співвідповідача.

Тобто, вказані вимоги закону передбачають можливість залучення співвідповідача у справі лише за клопотанням позивача під час підготовчого провадження до початку судового розгляду.

Це право цивільного позивача обмежене в часі тобто, вказані вимоги закону передбачають можливість залучення співвідповідача у справі лише за клопотанням позивача під час підготовчого провадження до початку судового розгляду.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №/АМ/0259274 від 26 травня 2017 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована АТ «Просто страхування», забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 21061, 1983 року випуску, реєстраційний номер р/н НОМЕР_1 . Строк дії полісу по 25 травня 2018 року включно (а.с.146).

Як видно з матеріалів справи, потерпіла, інтереси якої представляв адвокат, не вважала за необхідне пред`явити позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до страховика, зазначивши відповідачем лише обвинуваченого.

З пояснень обвинуваченого та потерпілої видно, що вони не звертались до страховика по питанню відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, а тому стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого вирішується судом, з урахуванням заявлених позовних вимог та з`ясованих обставин.

Стаття 1201 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст..1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання - це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Відповідно до ст..2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

З наданих потерпілою копій квитанцій та чеків випливає, що потерпіла понесла витрати на поховання ОСОБА_9 , розмір яких складає суму 1951 гривня.

Крім того, ОСОБА_7 понесла витрати на лікування ОСОБА_9 , про що надала оригінали чеків на суму 1647 гривень 76 копійок( а.с ..

Загальна сума понесених витрат складає 3598 грн.76 коп., які на підставі вишевказаних правових норм підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 .

Вирішуючи позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 300000,00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягала б до виплати ОСОБА_7 страховиком становить 38400 грн (12х3200 грн. (розмір мінімальної з/п станом на 11.09.2017 року)).

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої, суд враховує незворотність наслідків, що настали для потерпілої, - непоправна втрата матері, в результаті чого остання зазнала величезних душевних страждань, які їй доводиться до теперішнього часу переживати, докладаючи додаткових зусиль для відновлення життєвих відносин, виховання та утримання неповнолітньої сестри ОСОБА_11 , піклувальником якої призначена, а також очикуючи законного покарання особи, винуватої у смерті її матері. Враховуючи викладене, аналізуючи обставини вчинення злочину, часткове визнання обвинуваченим позовних вимог на суму 40000 гривень, суд її оцінює в розмірі 200000 гривень.

Разом з тим, з урахуванням, можливості стягнення моральної шкоди в сумі 38400 гривень шляхом пред`явлення позову до страховика в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що на користь потерпілої ОСОБА_7 слід стягнути з ОСОБА_3 161600 гривень 00 копійок, що в достатній мірі відповідає засадам розумності та справедливості, а тому цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

По справі наявні процесуальні витрати, які понесені на залучення експертів загальною вартістю 4576,00 грн. для проведення:

-судово-автотехнічної експертизи визначення технічного стану транспортного засобу № 25 від 18.01.2018 року, вартістю 1144,00 грн.;
-судової транспортно-трасологічної експертизи № 26 від 19.01.2018 року вартістю 2288,00 грн.;
-судово-автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП
№ 176 від 23.03.2018 року вартістю 1144,00 грн.
Вирішуючи питання стягнення судовиз витрат, понесених нга участь представника потерпілого, суд приходить до наступного.
Витрати на правову допомогу підтверджуються квитанцією від 20.12.2017 року(а. с. 33), з якої судом було встановлено, що від ОСОБА_7 за надання юридичної допомоги адвокатом ОСОБА_8 було отримано 10000 гривень.

Згідно ст. ст. 58, 45, 46, 50, 51 КПК України, представником потерпілого має бути особа, що має брати участь у кримінальному провадженні як захисник, а захисником у кримінальному провадженні може бути тільки адвокат. При цьому, адвокат надає послуги потерпілому на підставі укладеної між ними угоди однією з умов яких є оплата потерпілим послуг адвоката.

Звідси, у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку, в силу вимог ч. 1 ст. 124 КПК України, витрати в сумі 10000 гривень належить компенсувати потерпілій за рахунок обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки .

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області повернути його законному володільцю ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, понесені за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, у загальному розмірі 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер невідомий, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3598 (три тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 76 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 161600 (сто шістдесят одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок, а також витрати понесені потерпілою за надання їй правової допомоги у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1