Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 лютого 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000525 від 02.10. 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2019 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 задоволено частково, накладено арешт на земельні ділянки: з кадастровим номером :01:047:0013, загальною площею 0.0953 м. кв., кадастровим номером :01:047:0014, загальною площею 0.2202 м. кв., кадастровим номером :01:047:0015, загальною площею 0.1567 м. кв., кадастровим номером :01:047:0007, загальною площею 1942 м. кв., які перебувають у приватній власності Приватного вищого навчального закладу Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. В. Чорновола, 82-А, з позбавленням права розпоряджатись земельними ділянками ( продавати, дарувати, здавати в оренду, суборенду та інше) до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
В провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 000525 від 02.10.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

З клопотання про арешт майна вбачається, що 01 жовтня 2018 року до СУ ГУНП в Рівненській області надійшли матеріали УЗЕ в Рівненській області ДЗЕ НП України за зверненням директора ТОВ «Фабрика Рівненчанка» ОСОБА_9 щодо вчинення посадовими особами приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет академіка Степана Дем`янчука» службового підроблення договорів про організацію будівництва від 25.08.2016 за адресою : м. Рівне вул. Чорновола 82-А.

Слідчий у своєму клопотанні доводить, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, а тому необхідно накласти на нього арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Звертає увагу суду, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять відомостей щодо наявності підстав для накладення арешту на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано не було.

В межах зазначеного кримінального провадження 03 січня 2019 року слідчий слідчого управління ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Рівненської області ОСОБА_10 , звернувся до Рівненського міського суду з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки: з кадастровим номером :01:047:0013, загальною площею 0.0953 м. кв., кадастровим номером :01:047:0014, загальною площею 0.2202 м. кв., кадастровим номером :01:047:0015, загальною площею 0.1567 м. кв., кадастровим номером :01:047:0007, загальною площею 1942 м. кв., які перебувають у приватній власності Приватного вищого навчального закладу Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. В. Чорновола, 82-А, з позбавленням права користування, розпоряджання майном (земельними ділянками), об`єктами незавершеного будівництва, а також забороною вчиняти дії щодо демонтажу, розкомплектування обладнання та його вивезення з території вище зазначених земельних ділянках (а.с.1-5).
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 12 лютого 2019 року клопотання слідчого було задоволено частково та накладено арешт на вказані земельні ділянки з позбавленням права розпоряджатись земельними ділянками ( продавати, дарувати, здавати в оренду, суборенду та інше) до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні (а.с.57-64).

Разом з тим, колегія судді приходить до висновку, що слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя не з`ясував належним чином обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна як доказу, наслідки арешту майна для інших осіб, не перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, рішення слідчого судді не вмотивоване, не містить в собі належних та достатніх обґрунтувань та висновків в частині позиції щодо накладення арешту саме в рамках вказаного провадження, що здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 вказав, що у зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та не заявлено цивільного позову.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не доведеного того, що земельні ділянки відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті злочинним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення злочину. А відтак, що накладення арешту на майно має на меті запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто забезпечення збереження речових доказів.

Більше того, в клопотанні відсутнє переконливе обґрунтування зв`язку вказаних земельних ділянок із злочином, за якими проводиться досудове розслідування та наявність критеріїв за якими вищевказане майно може бути визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Саме по собі визнання органом досудового розслідування майна речовим доказом не є підставою для накладання арешту на майно з метою його збереження, оскільки в мотивувальній частині постанови про визнання речовим доказом від 21.12.2018 року не наведені мотиви, за якими слідчий прийшов до висновку, що земельні ділянки у відповідності до вимог ст.98 КПК України є речовим доказом по кримінальному провадженню (а.с.51-52).

Зокрема, зі змісту клопотання про накладення арешту вбачається, що предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України був договір про організацію будівництва від 25.08.2016 року з підписом невідомої особи від імені ОСОБА_7 , а не земельні ділянки, які перебувають у приватній власності Приватного вищого навчального закладу Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука (а.с.1-5).

Крім того, із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що загальна площа земельних ділянок в клопотанні зазначена не вірно та становить:

:01:047:0013 - 953 м. кв. (0,0953 га);
:01:047:0014 - 2202 м. кв. (0,2202 га);
:01:047:0015 - 1567 м. кв. (0,1567 га)(а.с. 17,19,21).
Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_5 вказав, що у зазначеному кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та не заявлено цивільного позову. На вказаних земельних ділянках відсутні об`єкти незавершеного будівництва.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що арешт на майно накладений слідчим суддею за відсутності визначених законом підстав, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно.

На підставі та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2019 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про накладення арешту на земельні ділянки: з кадастровим номером :01:047:0013, загальною площею 0.0953 м. кв., кадастровим номером :01:047:0014, загальною площею 0.2202 м. кв., кадастровим номером :01:047:0015, загальною площею 0.1567 м. кв., кадастровим номером :01:047:0007, загальною площею 1942 м. кв., які перебувають у приватній власності Приватного вищого навчального закладу Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. В. Чорновола, 82-А та об`єкти незавершеного будівництва на вказаних земельних ділянках.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2