26.04.2019 Справа № 756/5980/14-к
№ 1-кп/756/7/19
№ 756/5980/14-к
В И Р О К
Іменем України
26 квітня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника ОСОБА_14 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соломир Зарічненського району Рівненської області, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
у с т а н о в и в:
згідно обвинувального акту ОСОБА_17 обвинувачується у тому, що в останнього у невстановлений день та час на початку лютого 2014 року виник умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, який полягав у заволодінні коштами ТОВ «ЕКО», які зберігалися у сейфі старшого касира супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1.
З метою подальшої реалізації умислу, ОСОБА_17 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами на ім`я ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 почали готуватися до вчинення злочину, а саме: придбали та виготовили маски на обличчя, для унеможливлення ідентифікації та встановлення їх осіб під час та після вчинення нападу; з тією ж метою придбали матерчаті рукавиці. Для здійснення психологічного впливу на осіб, що зазнають нападу, у вигляді погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, придбали предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на пістолети.
05 березня 2014 року, приблизно о 20-ій годині ОСОБА_17 , спільно з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зустрілися поблизу станції метрополітену «Мінська» та домовились вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи за попередньою змовою групою осіб.
05 березня 2014 року, приблизно о 23-ій годині, продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_17 , спільно з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , прибули до супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, де почали спостерігати за тильним (службовим) виходом.
05 березня 2014 року, приблизно о 23-ій годині, помітивши, що з тильного виходу виходять ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , спільно з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , напали на них, та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, а саме погрожуючи предметами, схожими на пістолети, подолали опір потерпілих осіб, оскільки останні сприймали погрози нападників реальними, проникли до приміщення кімнати старшого касира супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, де знаходився сейф із касою (готівкою) та заволоділи коштами у сумі 137 825 грн., які належать ТОВ «ЕКО».
Такі дії ОСОБА_17 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину у вчиненні злочину не визнав та заперечив свою причетність до вчиненого 05.03.2014 кримінального правопорушення - розбійного нападу по АДРЕСА_3 . При цьому обвинувачений пояснив, що в час вчинення інкримінованого йому злочину, перебував за місцем свого проживання. Також, під час допиту обвинувачений повідомив, що 07.03.2014, його було затримано невідомими особами, які, як в подальшому з`ясувалося, виявилися співробітниками Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Під час затримання співробітниками Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві було допущено ряд порушень, у тому числі права обвинуваченого на захист, тобто позбавлено можливості користуватися правовою допомогою захисника; під час затримання до обвинуваченого було застосовано фізичну силу, чим спричинено останньому легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №466/ж від 12.04.2014, як наслідок примушення до зізнання у діях, які він не вчиняв.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_17 у вчинені даного злочину було надано наступні докази:
- показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_22 про те, що він працював начальником служби безпеки супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1. 05 березня 2014 року приблизно о 23-ій годині 20 хвилин він, разом з ОСОБА_21 знаходився поряд із службовим входом до магазину та зачиняв двері. У цей час до них підійшло двоє чоловіків, на обличчя яких були маски. Ці чоловіки, погрожуючи предметами схожими на пістолети, напали на них та наказали відчинити вхідні двері до приміщення магазину. ОСОБА_21 відчинила двері й нападники зайшли до середини, примусивши їх лягти на підлогу. Коли нападники залишили магазин, він викликав працівників міліції;
- показання допитаної в судовому свідка ОСОБА_23 про те, що вона працює оператором відеоспостереження супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1. У ніч на 06 березня 2014 року, після здійснення нападу та заволодіння коштами магазину, оглянувши записи з камер спостереження, вона впізнала в нападниках, обличчя яких було закрито масками, ОСОБА_24 за ходою, а ОСОБА_17 за одягом (курткою і кросівками). Оскільки ноутбук ОСОБА_24 знаходився у неї вдома, то, переглянувши його вміст, нею було виявлено фотокартки із зображенням ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , які були одягнені у той же одяг, що й нападники. Крім того, свідок показала, що 06 березня 2014 року ОСОБА_24 був затриманий працівниками міліції у неї вдома, після чого доставлений до районного відділу, оскільки вона бачила його там та спілкувалася з ним;
- показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_25 про те, що він працює регіональним начальником служби охорони супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1. Коли відбувся розбійний напад, він прибув на місце пригоди. Під час перегляду відео з камер спостереження, ОСОБА_23 упізнала ОСОБА_24 за ходою та ОСОБА_17 за одягом і ходою. Крім того, свідок показав, що працівники міліції та ОСОБА_23 їздили до квартири останньої, оскільки у неї вдома зберігалися речі ОСОБА_24 . Потім, переглянувши вміст належного ОСОБА_24 ноутбука, було виявлено фотокартки із зображенням ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , які були одягнені у той же одяг, що й нападники;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно з яким 06 березня 2014 року ОСОБА_21 повідомила, що 05 березня 2014 року приблизно о 23-ій годині 25 хвилин невідомі особи, погрожуючи фізичною розправою у приміщенні супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, відкрито заволоділи коштами (а.с. 29 т. 1);
- витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування, відповідно до якого 06 березня 2014 року було внесено відомості за № 0001537 з посиланням на те, що 05 березня 2014 року приблизного 23-ій годині 30 хвилин невстановлені особи, погрожуючи співробітникам супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, скоїли розбійний напад та проникли до приміщення зазначеного супермаркету, звідки викрали кошти в сумі 137 825 грн. Правова кваліфікація: ч. 2 ст. 187 КК України (а.с. 28 т. 1);
- протокол огляду місця події, згідно з яким 06 березня 2014 року у період часу з 00-ої години 05 хвилин до 01-ої години 30 хвилин було оглянуто службове приміщення центральної каси № 57 магазину «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, де у кітку кімнати №2 виявлено сейф з відчиненими дверцятами та наявністю у замку ключів. Під час огляду вилучено два сліди взуття, 4 сліди пальців рук та 1 слід долоні руки (а.с. 30-32 т. 1);
- довідка, згідно з якою ТОВ «ЕКО» було спричинено шкоду на суму 137 825 грн. (а.с. 33 т. 1);
- висновок судово-дактилоскопічної експертизи №157 від 25 березня 2014 року, відповідно до якого сліди папілярних узорів №1 з найбільшими розмірами сторін 24х21мм, №2 з найбільшими розмірами сторін 25х22, №5 з найбільшими розмірами сторін 68х43, вилучені при огляді місця події від 06 березня 2014 року з поверхні рами дверей центральної каси №57, придатні для ідентифікації (а.с. 40-44 т. 1);
- висновок судово-криміналістичної експертизи № 156 від 14 березня 2014 року, згідно з яким два сліди низу взуття, які було виявлено під час огляду місця події від 06 березня 2014 року у приміщенні супермаркету «ЕКО-Маркет», придатні для встановлення їх групової належності (а.с. 45-48 т. 1);
- протокол огляду, відповідно до якого 06 березня 2014 року було оглянуто вміст компакт-диску з написом «фото» за допомогою ноутбука «Toshiba». При перегляді інформації, яка зафіксована в електронному вигляді на зазначеному диску, встановлено наявність трьох зображень (фотокарток). При перегляді першої фотокартки ОСОБА_23 , за участю якої проводився зазначений огляд, пояснила, що на даному знімку зображено чотирьох молодих чоловіків, а саме: ОСОБА_26 , 2-хлопець на ім`я ОСОБА_20 , який є товаришем ОСОБА_24 , 3- ОСОБА_27 , 4 ОСОБА_24 . На другому знімку зображено також зазначених молодих чоловіків. На третьому знімку зображено ОСОБА_28 та ОСОБА_24 .
Також, було оглянуто вміст компакт-диску з написом на ньому «відео». При перегляді інформації було встановлено, що диск містить два відеофайла. При перегляді першого ОСОБА_25 , за участю якого проводився зазначений огляд, пояснив, що на відео зображено службовий вхід до супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, поблизу якого стоять ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Через декілька секунд з`являються двоє чоловіків та швидким кроком підходять до співробітників магазину й направляють на них предмети, схожі на пістолети. Потім, до нападників приєднується ще два чоловіки. При цьому, ОСОБА_23 та ОСОБА_25 зазначили, що куртка в яку вдягнений ОСОБА_17 на фото, візуально ідентична куртці в яку одягнений один із нападників. Крім того, ОСОБА_23 під час перегляду фотознімків та відеозаписів впізнала ОСОБА_28 та ОСОБА_27 за зовнішніми прикметами (одяг, хода, тілобудова), однак точно сказати, чи є на відео самі зазначені особи, вона не змогла (а.с. 36-42 т. 2);
- протокол огляду місця події, згідно з яким 08 березня 2014 року у період часу з 12-ої години 30 хвилин до 13-ої години у кабінеті слідчого за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 2А, ОСОБА_17 надав мобільний телефон «Nokia 1202-2», imei: НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 , металевий ключ від замка, з маркуванням «ЕМКА F-57450 HENRIVILL 9077», до якого металевим кільцем приладнано брелок помаранчевого кольору з наклейкою «53» на одній стороні та вдавленим логотипом «Сільпо» з іншої (а.с. 74-76 т. 2);
- протокол проведення слідчого експерименту, відповідно до якого 08 березня 2014 року у період часу з 13-ої години до 13-ої години 30 хвилин підозрюваний ОСОБА_17 розказав та показав на місці, як він разом з іншими особами, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволодів грошима ТОВ «ЕКО», за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1 (а.с. 79-83 т. 2);
- протокол проведення слідчого експерименту, згідно з яким 08 березня 2014 року у період часу з 13-ої години 40 хвилин до 15-ої години 07 хвилин підозрюваний ОСОБА_17 розказав та показав на місці, а саме за адресою: Київська область, м. Біла Церква, де він у приміщенні супермаркету «Сільпо» заховав сумку з коштами, а саме у камері схову №53, що були викрадені у ТОВ «ЕКО» (а.с. 85-89 т. 2);
- протокол огляду місця події, відповідно до якого 08 березня 2014 року у період часу з 15-ої години 08 хвилин до 15-ої години 15 хвилин було проведено огляд ділянки приміщення, де розташовані камери схову, торгівельного центру, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гординського, 2 «А». При огляді камери схову № 53 встановлено, що у ній знаходиться чорна спортивна сумка з написом білого кольору «Adidas», у середині якої знаходилося три зім`яті документи «денні звіти по касах маркету м. Київ, вул. Тимошенко, 13/1, за 28.02.2014, 02.03.2014, 03.03.2014» (а.с. 90-92 т. 2);
- постанова від 28 березня 2014 року, відповідно до якої до кримінального провадження долучено речові докази, а саме: вилучені під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, 4 сліди пальців рук та 1 слід долоні руки, 2 сліди низу взуття; вилучені 07 березня 2014 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2 «А», два компакт-дисками з фотографіями та файлами відеозапису з місця пригоди ; вилучені 08 березня 2014 року час проведення огляду місця пригоди за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2 «А», за участю підозрюваного ОСОБА_17 , мобільний телефон «Nokia 1202-2», imei: НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 , металевий ключ від замка, з маркуванням «ЕМКА F-57450 HENRIVILL 9077», до якого металевим кільцем приладнано брелок помаранчевого кольору з наклейкою «53» на одній стороні та вдавленим логотипом «Сільпо» з іншої; вилучена 08 березня 2014 року під час проведення огляду місця події за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гординського, 2 «А», у приміщенні супермаркету «Сільпо», з камери схову №53, чорної спортивної сумки з написом білого кольору «Adidas», у середині якої знаходилося три зім`яті документи «денні звіти по касах маркету м. Київ, вул. Тимошенко, 13/1»; отримані на запит 4 DVD-диска з файлами відеозаписів з супермаркету «Сільпо» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гординського, 2 «А» (а.с. 90-92 т. 2).
Потерпіла ОСОБА_21 протягом всього судового розгляду для дачі показань не з`явилася, при цьому судом вживалися всі передбачені законом заходи з метою надання учасникам можливості надати покази по суті обставин даного кримінального провадження.

Так, судом 29 (двадцять дев`ять) разів оголошувала перерва у судовому засіданні у зв`язку з неявкою потерпілої ОСОБА_21 .

Водночас, незважаючи на виклики потерпілої до суду шляхом направлення повісток, реагування суду на адресу керівника прокуратури щодо необхідності забезпечення явки ОСОБА_21 до суду, двічі накладення на потерпілу грошового стягнення (а.с. 25, 35 т. 3), остання не прибула на судовий розгляд для дачі показань.

Тому суд вважає, що зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у судовому засіданні було створено необхідні умови для реалізації, у даному випадку, стороні обвинувачення, їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, як того вимагає ст. 22 КПК України.

За клопотанням сторони обвинувачення судом було призначено судову відео-фототехнічну експертизу (а.с. 99-100 т. 3).

Згідно з висновком цієї експертизи від 25 січня 2018 року №3032/15-35, чоловік у сіро-синій куртці та балаклаві, який зафіксований у наданих на експертизу відеозаписах (на яких зафіксовано розбійний напад), одягнений, ймовірно, в такий же одяг, що і чоловік в сіро-синій куртці, що зафіксований на фотознімках (отриманих з ноутбука, який перебував у свідка ОСОБА_23 ). Чоловік у світло-сірій куртці, що зафіксований у наданих на експертизу відеозаписах (на яких зафіксовано розбійний напад), одягнений не в ту куртку, в яку одягнений чоловік в світло-брунатній куртці, що зафіксований на фотознімках (отриманих з ноутбука, який перебував у свідка ОСОБА_23 ). Встановити, чи чоловіки в чорних куртках, зображення яких зафіксовані у наданих на експертизу відеозаписах (на яких зафіксовано розбійний напад), одягнені в такий же одяг, що і чоловіки в чорних куртках, які зафіксовані на фотознімках (отриманих з ноутбука, який перебував у свідка ОСОБА_23 ), неможливо (а.с. 117-132 т. 3).

Також, у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_29 , який показав, що на початку 2014 року він працював продавцем супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1. 08 березня 2014 року він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_17 , а також був понятим при огляді місця події, який відбувався у м. Біла Церква Київської області. ОСОБА_30 , який разом з ним був понятим при проведенні цих слідчих дій, також працював продавцем супермаркету «ЕКО-Маркет».

Крім того, суд, дослідивши висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №466/ж від 12.03.2014, встановив, що отримання обвинуваченим ОСОБА_17 легких тілесних ушкоджень відповідає терміну 08.03.2014 (а.с.132 т. 1).

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчинені цього кримінального правопорушення.

Аналізуючи зібрані та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що було вчинено діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, а саме розбійний напад на потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , під час якого четверо осіб, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, заволоділи коштами у сумі 137 825 грн., які належать ТОВ «ЕКО».
Що стосується питання про винуватість обвинуваченого у вчинені цього кримінального правопорушення, то суд ураховує наступне.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того, у п. 54 справи «Лопатін і Медведський проти України» (заяви №№ 2278/03 та 6222/03) зазначено, що при оцінці доказів Суд застосовує стандарт оцінки доказів «поза розумним сумнівом». Такі докази можуть випливати з співіснування достатньо сильних, чітких і послідовних умовиводів або схожих неспростовних припущень стосовно фактів.

Водночас, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Так, оцінюючи кожний доказ з точки зору його допустимості, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається з протоколів слідчих (розшукових) дій, проведених 08 березня 2014 року у період часу з 13-ої години до 15-ої години 15 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_17 , а саме: протоколу проведення слідчого експерименту за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, протоколу проведення слідчого експерименту за адресою: Київська область, м. Біла Церква, та протоколу огляду місця події (камери схову), за адресою: АДРЕСА_4 , понятими були запрошені ОСОБА_29 та ОСОБА_31 .

При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що зазначені особи на 08 березня 2014 року працювали на різних посадах супермаркету «ЕКО-Маркет», що за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, тобто були підпорядковані (залежні) від ТОВ «ЕКО» (а.с. 63-64 т. 3), яке до провадження залучено потерпілим.
Разом з тим, у відповідності до абз. 3 ч. 7 ст. 223 КПК України, понятими не можуть бути, у тому числі, потерпілий, його родичі, а також особи, заінтересовані в результаті кримінального провадження.
Таким чином, залучення до проведення цих слідчих (розшукових) дій понятими ОСОБА_29 та ОСОБА_32 , які підпорядковані (залежні) потерпілому, на думку суду, унеможливило спостерігання за ходом їх проведення незаінтересованими особами, як того вимагає ч. 7 ст. 223 КПК України.
Окрім того, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права на захист.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 08 березня 2014 року для здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_17 було залучено адвоката ОСОБА_33 (а.с. 65 т. 2).
Разом з тим, слідчі (розшукові) дії, проведені 08 березня 2014 року у період часу з 13-ої години до 15-ої години 15 хвилин, за участю підозрюваного ОСОБА_17 , а саме: слідчий експеримент за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, слідчий експеримент за адресою: Київська область, м. Біла Церква, та огляд місця пригоди (камери схову), за адресою: АДРЕСА_4 , відбувалися без залученого захисника ОСОБА_34 .
При цьому, суд вважає, що відмова підозрюваного ОСОБА_17 від послуг захисника ОСОБА_33 (заяви - а.с. 78, 84, 89 т.2) відбулася у супереч вимогам ч. 2 ст. 54 КПК України, оскільки при цій відмові адвокат був відсутній, а протокол процесуальної дії, де це повинно бути зафіксовано, не складався.
Окрім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України протоколи проведення слідчих експериментів за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, та за адресою: Київська область, м. Біла Церква, є документами.
Водночас, у цих документах фактично зафіксовано показання підозрюваного ОСОБА_17 , які він надав слідчому, і від яких останній відмовився у судовому засіданні.
Відтак, проведені за участю підозрюваного ОСОБА_17 слідчі (розшукові) дії, а саме: слідчий експеримент за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13/1, слідчий експеримент за адресою: Київська область, м. Біла Церква, огляд місця пригоди (камери схову), за адресою: АДРЕСА_4 та складені за їх результатами протоколи, суд визнає недопустимими доказами.
Решта ж досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: показання потерпілого ОСОБА_22 щодо нападу на нього та ОСОБА_21 чотирьох озброєних чоловіків; показання свідка ОСОБА_23 щодо впізнання нею за одягом (курткою, кросівками) та ходою, як одного з нападників, ОСОБА_17 ; показання свідка ОСОБА_25 у яких він підтвердив впізнання ОСОБА_23 ; протокол огляду, згідно з яким ОСОБА_23 , знову ж таки, упізнала за одягом та ходою ОСОБА_17 , на думку суду, не доводять винуватість ОСОБА_17 поза розумним сумнівом й тлумачаться на користь обвинуваченого.
Інші докази, що були надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_17 , підтверджують лише факт вчинення злочину, який, як уже зазначалося судом, сторонами не оспорюється.
Також, у судовому засіданні встановлено наступне.
Так, у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_17 ствердив про його доправлення до відділення міліції 07 березня 2014 року, приблизно о 10-ій годині.

Про те, що його було доставлено до районного відділення міліції саме у цей час обвинувачений ОСОБА_17 неодноразово вказував у своїх скаргах щодо незаконних дій працівників правоохоронного органу.

Жодних доказів, які б спростовували цю версію обвинуваченого, прокурором надано не було.

При цьому, зважаючи на показання свідка ОСОБА_23 про те, що вже 06 березня 2014 року ОСОБА_24 (за версією слідства невстановлена особа на ім`я ОСОБА_18 ) було затримано працівниками міліції у неї вдома та дані протоколу огляду від 06 березня 2014 року про впізнання ОСОБА_23 на фото та відеозаписах ОСОБА_28 , як можливих нападників, суд вважає правдивою версію обвинуваченого щодо перебування його під контролем правоохоронних органів вже приблизно з 10-ої години 07 березня 2014 року.
У п. 49 справа «Осипенко проти України» (CASE OF OSYPENKO v. UKRAINE)(Заява № 4634/04) від 9 листопада 2010 року, ЄСПЛ зазначив, що у цій справі сторони не оспорюють те, чи заявник прибув до відділу міліції добровільно чи внаслідок примусу з боку працівників міліції. Втім Суд не досліджуватиме цього питання, оскільки залишається фактом те, що протягом періоду, про який ідеться, заявника тримали у відділі міліції і працівники міліції проводили допити та інші процесуальні дії стосовно подій, до яких був причетний заявник. Уряд не стверджував, що у зазначений період заявник, якби захотів, міг вільно залишити відділ міліції, та таке припущення було б нереальним. Беручи до уваги всі обставини справи, Суд вважає, що перебування заявника у відділі міліції протягом зазначеного періоду defacto становило позбавлення волі (див., mutatismutandis, рішення від 9 червня 2005 року у справі «І. І. проти Болгарії» (I. I. v. Bulgaria), заява № 44082/98, п. 87).

Крім того, як убачається з рапорту за наслідками перегляду файлу з камер спостереження супермаркету «Сільпо» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Гординського, 2 «А», о 02 годині 45 хвилин 08 березня 2014 року невстановлена особа забрала із камери схову сумку і о 03-ій годині 08 хвилин поклала її назад.
Тобто, у той час, як ОСОБА_24 , а також ОСОБА_17 в якого, нібито аж 08 березня 2014 року, було вилучено металевий ключ від замка, з маркуванням «ЕМКА F-57450 HENRIVILL 9077», до якого металевим кільцем приладнано брелок помаранчевого кольору з наклейкою «53» на одній стороні та вдавленим логотипом «Сільпо» з іншої, вже перебували у відділені міліції, невстановлена особа забирала із камери схову сумку та поклала її назад.
Таким чином, наведені факти дають суду підстави вважати, що невідомою особою з сумки, яка знаходилася в камері схову, було забрано належні ТОВ «ЕКО» кошти, або ж до неї покладено «денні звіти по касах маркету м. Київ, вул. Тимошенко, 13/1, за 28.02.2014, 02.03.2014, 03.03.2014».
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Беручи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 187 КК України підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
06.05.2014 до Оболонського районного суду м. Києва надійшов цивільний позов у даному кримінальному провадженні, в порядку ст. 128 КПК України.
У пред`явленому позові ТОВ «ЕКО» просить стягнути з ОСОБА_17 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 137 825 (сто тридцять сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 21 копійку (а.с. 88-89).
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд, враховує положення ч. 3 ст. 129 КПК України, та залишає заявлений по справі цивільний позов без розгляду.
Речові докази підлягають вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_16 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Речові докази, а саме: 4 сліди пальців рук та 1 слід долоні руки, два компакт-дисками з фотографіями та файлами відеозапису з місця пригоди, 4 DVD-диска з файлами відеозаписів з супермаркету «Сільпо», що зберігаються при матеріалах справи, залишити при матеріалах справи; 2 сліди низу взуття, металевий ключ від замка, з маркуванням «ЕМКА F-57450 HENRIVILL 9077», до якого металевим кільцем приладнано брелок помаранчевого кольору з наклейкою «53» на одній стороні та вдавленим логотипом «Сільпо» з іншої, чорну спортивну сумку з написом білого кольору «Adidas», у середині якої знаходилося три зім`яті документи «денні звіти по касах маркету м. Київ, вул. Тимошенко, 13/1», що зберігаються в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, залишити до вирішення по суті справи за виділеними матеріалами;
мобільний телефон «Nokia 1202-2», imei: НОМЕР_1 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 , що зберігається у ОСОБА_17 , - залишити власнику.
Цивільний позов ТОВ «ЕКО» - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1