ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/1006/19
Номер провадження 11-cc/819/264/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7 ,

Підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000404 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30 травня 2019 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах, оскільки згідно показів потерпілої, наданих в судовому засіданні, вона сама пропонувала йому гроші та мобільний телефон, щоб підозрюваний залишив її у спокої, на що останній відмовився, проте забрав вказані матеріальні цінності, коли потерпіла намагалася викликати поліцію у зв`язку із чим відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України. Крім того, потерпіла зазначила, що вона не є вагітною, а сказала ОСОБА_8 про це, щоб запобігти статевому акту. Враховуючи вказане, кваліфікація дій підозрюваного за ч.2 ст.152 КК України являється неправильною, оскільки потерпілою за вказаною нормою може бути лише вагітна жінка.

Вказує на недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання ні слідчий, ні прокурор не довели недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про допит в якості свідків батьків підозрюваного для встановлення міцності його соціальних зв`язків.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання заступника начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, також на розгляді в суді перебуває кримінальна справа за обвинуваченням підозрюваного у вчиненні аналогічних злочинів, міцних соціальних зв`язків не має, що в сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному, вказує на наявність існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 01 квітня 2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.п.15-17).

01 квітня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України (а.п.18-19).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні, інкримінованих йому злочинів.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в рапорті оперативного чергового про отримання повідомлення від ОСОБА_10 від 01 квітня 2019 року (а.п.5); протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 квітня 2019 року (а.п.6), протоколі допиту потерпілої ОСОБА_10 (а.п.8-9), протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_10 (а.п.26-27), протоколі проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_10 (а.п.28-29), речовими доказами, вилученими під час затримання ОСОБА_8 , та об`єктами, виданими 01 квітня 2019 року потерпілою, іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Посилання апеляційної скарги захисника на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_8 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, або ж вірності кваліфікації її дій.
Натомість слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно оцінив вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та їх достатність для застосування обмежувальних заходів.
Колегія суддів, оцінюючи вірогідність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідно до ст.178 КПК України враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відомості про особу підозрюваного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.30), має постійне місце проживання (а.п.25), за місцем проживання характеризується негативно (а.п.23), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи (а.п.24), також на розгляді в суді перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштований та постійного джерела доходів не має.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, раніше судимий, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, будь-яких соціальних зв`язків, які стримували його від скоєння злочинів та ухилення від органів досудового розслідування немає, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Посилання адвоката на наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, зокрема сім`ї та постійного місця проживання, колегія суддів хоч і приймає до уваги, проте з огляду на характер кримінальних правопорушень, що інкримінується ОСОБА_8 , відомості про його особу, вказані обставини не є достатніми стримуючими факторами, що можуть запобігти неналежній процесуальній поведінці підозрюваного під час досудового розслідування, адже згідно громадської характеристики , за свідченнями батьків та сусідів ОСОБА_8 негативно, з проявом злості ставиться до рідних, схильний до конфліктів.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання наведеному ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4