Справа № 344/1438/19
Провадження № 1-кс/344/920/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на бездіяльність керівника слідчого органу Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з скаргою, в якій просить зобов`язати керівника слідчого органу Івано-Франківського ВП ГУНП внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою АТ КБ «ПриватБанк» про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Вимоги скарги мотивував тим, що 22.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області направило заяву про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , що полягає в умисному невиконанні нею рішення Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року по справі №344/15393/2014 про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 326 126,91 грн. Дана заява відповідно до вимог ст. 214 КПК України мала бути внесена до ЄРДР, проте таких дій вчинено не було, чим допущено бездіяльність.

Заявник в судове засідання не з`явився, у прохальній частині скарги просив розгляд справи проводити без представника АТ КБ «Приватбанк».

Керівник слідчого органу, бездіяльність якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду скарги без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги, вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до копії заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 25.02.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено, та стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 326 126,91 грн., та 3 137,66 грн. судового збору.

Наведені у заяві від 22.01.2019 року про вчинення кримінального правопорушення обставини (наявність судового рішення про стягнення боргу з ОСОБА_4 , інформація про наявність виконавчого провадження) є недостатніми для висновку про вчинення ОСОБА_3 умисного злочину. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 можливості виконати судове рішення у цивільній справі та вчинення нею умисних дій щодо його невиконання чи ухилення від його виконання, як і даних про відсутність у неї перешкод для виконання судового рішення, заява АТ КБ «Приватбанк» до органу поліції не містить. Отже, виклад обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, у заяві АТ КБ «Приватбанк» від 22.01.2019 року відсутній.

Так, відповідно до пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» від 6 вересня 2005 року суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97). Таким чином, твердження скарги є несумісною ratione materiae з положеннями Конвенції і підлягає відхиленню відповідно до пунктів 3 та 4 статті 35 Конвенції.

Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Доводи заяви про вчинення злочину зводяться до наміру заявника вплинути на боржника за кредитним договором у спосіб кримінального переслідування, що у свою чергу не відповідає такому принципу кримінального судочинства, як недопустимість необґрунтованого процесуального примусу.

Із поданих документів вбачається, що рішення суду, яке на думку заявника умисно не виконує ОСОБА_3 знаходиться на примусовому виконанні у Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області, що свідчить про передчасність припущення про вчинення злочину, який полягає у його умисному невиконанні боржником.

Нормами кримінально-процесуального законодавства України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За відсутності підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на бездіяльність керівника слідчого органу Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1