ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/995/18-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/709/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Провадження № 11-кп/818/710/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2019 року суддя судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року та ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Виділено з матеріалів справи № 626/553/17, провадження № 1-кп/629/65/18 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.1 ст.263, ст.257, п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.5 ст.27 ч.4 ст.187, в окреме провадження матеріали за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року затверджена угода про визнання винуватості від 11 червня 2018 року, яка укладена між прокурором, за письмової згоди потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та обвинуваченим ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 визнаний винним за ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

На вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року та ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подана апеляційна скарга.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Тобто, норма ч.4 ст.394 КПК України містить вичерпний перелік осіб, яким, згідно чинного КПК України, надано процесуальне право на апеляційне оскарження вироку, ухваленого на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у ч.ч.3,4 ст.394 КПК України.

Як вбачається із формулювання обвинувачення, визнаного районним судом доведеним, яке зазначено у вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року щодо ОСОБА_6 , кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України, скоєно обвинуваченим ОСОБА_6 в співучасті з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, жодного посилання на конкретну особу вирок районного суду не містить.

Досліджені районним судом докази по справі розглянуті виключно в рамках обвинувачення ОСОБА_6 , без посилань на ступінь винності інших осіб, у тому числі тих, які обвинувачувалися в кримінальному провадженні, з якого виділено провадження щодо ОСОБА_6 ..

Тому, посилання захисника на те, що вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року та ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року є такими, що зачіпають права обвинуваченого ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не є особою, яка зазначена в ч.4 ст.394 КПК України, і не входить до кола осіб, які мають право апеляційного оскарження вироку відносно ОСОБА_6 на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ч.4 ст.393, ч.3 ст.399 КПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2018 року та ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року повернути.
Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_2