Справа № 522/298/18
Провадження № 1-кп/522/203/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2019 року місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0007895 від 17.12.2017 року на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, грузина, громадянина Грузії, маючого середньо-технічною освіту, одруженого, не працевлаштованого, не маючого постійного місця проживання в Україні, раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

перекладач ОСОБА_7 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2017 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на другому поверсі зали відпочинку на залізничному вокзалі Одеса-Головна, розташованого за адресою: Привокзальна площа, 2 в місті Одесі та реалізуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, присівши на вільне місце біля потерпілої ОСОБА_5 та скориставшись тим, що потерпіла розмовляє по мобільному телефону та не дивиться за своєю сумкою, а також не звертає на нього уваги, усвідомлюючи що за ним ніхто не спостерігає та його намірам ніхто не зможе перешкодити, умисно, з корисливих мотивів незаконно заволодів жіночою сумкою потерпілої, вартістю 200 гривень, в якій знаходились тонометр та медичні препарати на загальну суму 1093 гривень, зубна щітка фірми «Колгейт» вартістю 85 гривень, зубна паста фірми «Саніно», вартістю 60 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 почав покидати місце вчинення злочину. В цей час до ОСОБА_5 звернулась жінка, яка сиділа навпроти неї та встигла побачити злочинні дії ОСОБА_3 , а саме момент заволодіння сумкою, і повідомила потерпілій, що її речі було викрадено і вказала їй на ОСОБА_3 як на особу, яка вчинила злочин. В свою чергу ОСОБА_5 почала наздоганяти ОСОБА_3 . Наздогнавши останнього, потерпіла побачила в нього свою сумку, а також, що ОСОБА_3 її відкрив та переглядає вмістиме сумки. Побачивши це, ОСОБА_5 схопила свою сумку та почала тягти її до себе з метою вирвати з рук ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 , в свою чергу, сумку не відпускав, та з метою завершити заволодіння нею наніс один удар правою ногою потерпілій в область живота, однак потерпіла свою сумку не відпустила. ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії вже мають відкритий характер та його може бути затримано, продовжував утримувати майно потерпілої ОСОБА_5 , проте, зважаючи на активний спротив потерпілої ОСОБА_5 , останній вище вказану сумку відпустив та з місця вчинення злочину зник.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, незаконно заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1 438 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав, пояснивши, що 16.12.2017р. у вечерній час, він дійсно знаходився на другому поверсі приміщення залізничного вокзалу в м. Одесі. Сидів біля жінки ромської національності. Під час розмови до них підбігла раніше невідома йому потерпіла ОСОБА_5 та почала вимагати сумку з речами, яку, начебто, викрав у неї ОСОБА_3 . На зазначені дії ОСОБА_3 пояснював, що він не викрадав у неї майно, після чого ОСОБА_5 вдарила його по обличчю. Потерпілу ОСОБА_5 він не бив. Після чого ОСОБА_5 забрала сумку у жінки ромської національності. Особисто він тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 не наносив, майно не викрадав, ніж не демонстрував потерпілій.

Вважає, що майно у потерпілої ОСОБА_5 викрала жінка ромської національності.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 16.12.2017р. у вечірній час, після 18.00 години вона забрала двох дітей, які відпочивали в м. Одесі та чекала на залізничному вокзалі потяг, щоб їхати додому,всі разом сиділи в приміщенні залізничного вокзалу на другому поверсі. До них підійшов раніше їй невідомий обвинувачений ОСОБА_3 та попросив дозвіл присісти на лавку біля них. Діти сиділи по бокам від потерпілої ОСОБА_5 . Отримавши дозвіл, ОСОБА_3 сів на лавку біля сина потерпілої. Приблизно через 10 хвилин, жінка, яка сиділа навпроти, покликала потерпілу та сказала, що ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_5 сумку та повідомила потерпілій, що обвинувачений сидить на лавці позаду ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_3 , який на той час вже сидів біля жінки ромської національності та розкривши сумку ОСОБА_5 копався в ній, та почала вимагати повернення викраденого майна. ОСОБА_3 та жінка ромської національності відповідали, що нічого не викрадали у потерпілої, при цьому ОСОБА_5 бачила, що жінка ромської національності ховала за спиною викрадену сумку, яка належала ОСОБА_5 , у зв`язку з чим потерпіла почала тягнути сумку до себе, однак ОСОБА_3 не віддавав викрадену сумку та тягнув майно у свою сторону, після чого ОСОБА_5 вдарила ляпаса ОСОБА_3 , на що ОСОБА_3 вдарив потерпілу ОСОБА_5 ногою в живіт, після чого потерпіла вдарила обвинуваченого ОСОБА_8 по руці та відібрала сумку. Далі обвинувачений ОСОБА_3 , тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, почав їм махати перед потерпілою, не висловлюючи будь які погрози. Після чого, потерпіла ОСОБА_5 звернулась до працівників поліції. У той час, як обвинувачений ОСОБА_3 вибігав з приміщення вокзалу, він невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Як уточнила потерпіла ОСОБА_5 , жінка ромської національності після початку штовханини між потерпілою з обвинуваченим ОСОБА_8 , одразу забрала свою дитину та зникла в невідомому потерпілій напрямку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 - 2003 року народження, підтвердив покази потерпілої ОСОБА_5 , що 16.12.2017р. у вечірній час, після 18.00 години, його мати, ОСОБА_5 , забрала його та його брата з міста Одеси. Вони сиділи в приміщенні залізничного вокзалу на другому поверсі та чекали потяг, щоб поїхати додому. До них підійшов раніше їм невідомий обвинувачений ОСОБА_3 та попросив дозвіл присісти на лавку біля них. Через декілька хвилин жінка, яка сиділа навпроти, покликала потерпілу та сказала, що ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_5 сумку та повідомила потерпілій, що обвинувачений сидить на лавці позаду ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_3 та почала забирати свою сумку. ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 ногою в живіт та не віддавав сумку. Після чого ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_3 в область обличчя та забрала сумку у обвинуваченого. Через деякий час, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в якості свідка інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Одеській області ОСОБА_10 пояснив, що 16.12.2017р. на території залізничного вокзалу до них у відділок поліції звернулась жінка та пояснила, що в неї викрадено сумку з медичними препаратами, при цьому викрадач погрожував ножем та вдарив її ногою в живіт. За зовнішніми даними, наданими потерпілою, працівниками поліції було затримано обвинуваченого ОСОБА_3 на території, прилеглої до залізничного вокзалу та доставлено до кімнати поліції.

Допитаний в якості свідка інспектор відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Одеській області ОСОБА_11 пояснив, що 16.12.2017р. він здійснював патрулювання на на залізничному вокзалі. Отримавши виклик про вчинений злочин, він піднявся на другий поверх приміщення вокзалу, де потерпіла повідомила, що в неї обвинувачений ОСОБА_3 викрав її речі, погрожуючи ножем. Після цього працівниками поліції було здійснено огляд відеозапису з місця вчинення злочину та невдовзі затримано обвинуваченого ОСОБА_3 . Викрадене майно потерпіла відібрала у обвинуваченого ОСОБА_3 самостійно, до її звернення до правоохоронних органів.

Як зазначив свідок ОСОБА_11 , він не пам`ятає, що було вилучено у ОСОБА_3 під час його затримання.

В судовому засіданні під час судового розгляду обвинувального акту судом були досліджені наступні письмові докази, а саме:

-Рапорт від 16.12.2017р. інспектора УПП в Одеській області ОСОБА_12 щодо обставин викрадення майна у потерпілої ОСОБА_5 та затримання обвинуваченого ОСОБА_3 ;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.12.2017р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_3 як особу, яка викрала її майно 16.12.2017р. в приміщенні залізничного вокзалу;

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.12.2017р., відповідно до якого в присутності захисника складено протокол про затримання ОСОБА_3 в порядку ч.4 ст.208 КПК України за адресою: м. Одеса, вул. Привокзальна, 2;

-Протокол огляду речових доказів від 18.12.2017р. (жіноча сумка коричневого кольору, медичні препарати, зубна щітка, зубна паста);

-Протокол огляду предметів від 18.12.2017р., відповідно до якого за результатами огляду відеозапису з камер спостереження зали очікування Одеського залізничного вокзалу Одеса Головна вбачається, як чоловік, зовні схожий на обвинуваченого ОСОБА_3 , здійснив викрадення майна, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим на свій розсуд;

-Постанова про визнання предметів речовими доказами і про долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 18.12.2017р. (диск із відео файлом в кількості 2 шт.);

-Запит відповідь головного лікаря КУООМЦПЗ від 19.12.2017р., згідно якого відомостей стосовно ОСОБА_3 в архіві по картотеці не значиться;

-Вимога УОІ ГУНП, згідно якої даними щодо притягнення до кримінальної відповідальності в Одеській області та всій території України стосовно ОСОБА_3 вказаний орган не володіє;

-Розписка ОСОБА_5 про отримання на зберігання сумки коричневого кольору, медичних препаратів, зубної пасти, зубної щітки;

-Відеозаписом з 16.12.2017р. з камер спостереження зали очікування Одеського залізничного вокзалу Одеса Головна в м. Одесі.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його вина була повністю встановлена ??в ході судового розгляду обвинувального акту наданими суду матеріалами, вислуханими показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_3 16.12.2017р. попросив присісти біля них на лаві в приміщенні залізничного вокзалу в м. Одесі. Крім того, зазначені особи підтвердили той факт, що саме ОСОБА_3 не повертав потерпілій ОСОБА_5 викрадене її майно, а саме сумку з медичними препаратами, після вимоги потерпілої повернути їй майно утримував сумку за ручки, після чого наніс потерпілій тілесні ушкодження, і лише згодом через активний спротив потерпілої віддав сумку потерпілій. Крім того потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_9 зазначили, що саме обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано працівниками поліції невдовзі після вчиненого злочину, та вони опізнали його як особу, яка вчинила стосовно потерпілої ОСОБА_5 викрадення її майна.

Зазначені показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 узгоджуються між собою та з дослідженими під час судового розгляду обвинувального акту матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтованих підстав для оговорення потерпілою та свідком, обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, не встановлено. Сторони підтвердили факт того, що раніше, до вчинення вказаного злочину, не були знайомі між собою.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили той факт, що 16.12.2017р. в ході перевірки заяви потерпілої ОСОБА_5 ними були проведенні слідчі дії, в результаті яких затримано обвинуваченого ОСОБА_3 , якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала як особу, яка вчинила стосовно неї злочин.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України також підтверджується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, відповідно до якого вбачається, як обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на лаві, біля майна потерпілої ОСОБА_13 , здійснив викрадення майна потерпілої, після чого пересів на іншу лавку. Крім того, відповідно до запису вбачається, що після вчиненого, потерпіла, підійшовши до обвинуваченого ОСОБА_3 , намагалась забрати викрадену у неї сумку, проте обвинувачений чинив їй опір та наніс потерпілій тілесні ушкодження шляхом удару ногою в область живота останньої. Після того, як потерпілій ОСОБА_5 вдалось повернути собі викрадене майно, обвинувачений та потерпіла залишили приміщення зали очікування вокзалу.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про той факт, що викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 могла здійснити жінка ромської національності, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9 та відеозаписом з камер спостереження зали очікування Одеського залізничного вокзалу Одеса Головна в м. Одесі, відповідно до яких вбачається, що саме обвинувачений ОСОБА_3 здійснив викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 , після чого пересів на лаву біля невстановленої особи жіночої статті.

Оцінюючи доводи обвинуваченого про те, що його незаконні дії не містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд розцінює їх як голослівні і неспроможні, що суперечать матеріалам кримінального провадження, свідченням потерпілої, свідків по справі, при цьому показання свідків і потерпілої узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом, а невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є спробою обвинуваченого пом`якшити свою долю і уникнути застосування до нього покарання за вчинення тяжкого злочину.

Приймаючи до уваги роз`яснення Верховного Суду України, враховуючи та даючи оцінки, зокрема, показанням потерпілої та свідків, які узгоджується між собою та з матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою похилого віку.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покрання, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та даних про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, без постійного місця проживання на території держави України, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Термін відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту, тобто з 19.12.2017р., в термін покарання зарахувати час фактичного затримання з 17.12.2017р. по 19.12.2017р.

Речові докази:

- ДВД диск з відеозаписом від 16.12.2017р., вилученим за адресою: АДРЕСА_1 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- жіночу сумку, коричневого кольору, виготовлену із тканевого матеріалу; медичні препарати: таблетки Корвалмент, Фармалдон, Каптофрес, Парацетамол, Панкреатін, Дратоверін, Діакарб, тонометр, зубну щітку фірми «Колгейт», зубну пасту фірми «Саніно», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 під розписку, - вважати повернутими за належністю.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя
Приморського районного суду міста Одеси: ОСОБА_1

13.03.2019