Провадження №1-кп/193/18/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
11 квітня 2019 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000011 09.01.2017 року відносно:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Софіївка,

Софіївського району, Дніпропетровської

області, українець, громадянин України, з середньо- спеціальною освітою, не працює, не одружений,зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 11.09.2013 року Саксаганським районним

судом м.Кривий Ріг за ст.186 ч.3, ст.70 ч.4 КК

України до 4-х років позбавлення волі;

- 31.03.2017 року звільнений з Широківської ВК-75 Дніпропетровської області від 23.03.2017 року умовно-достроково на 5 місяців 13 днів

згідно ст.81 КК України,

- 04.05.2018 року Софіївським районним судом

Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Н підставі ч.1 ст.70 КК України приєднано до призначеного покарання частково невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.7 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 4 роки. у вчиненні кримінального правпорушення , передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор надав суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання вказав, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти інші або аналогічні кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник підтримав думку обвинуваченого та зазначив, що прокурором не наведено доказів на підтвердження вказаних ним ризиків. Тому, просить змінити запобіжний захід обвинуваченому на інший, не пов"язаний з триманням під вартою.

Представник потерпілого підтримує клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового засідання, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому, суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Даною нормою в обов"язок суду ставиться вирішення питання про продовження строку тримання під вартою до того моменту, поки не сплинув продовжений строк. При цьому, в КПК України не визначено за який саме термін до спливу продовженого строку, суд повинен вирішувати питання про подальше продовження строку тримання під вартою. На переконання суду цей термін залежить від конкретних обставин справи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно абз 1 п. 1 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний зокрема - враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"). Вказані вимоги судом були дотримані та в судовому засіданні розглянуті інші види запобіжних заходів, які не знайшли обгрунтованого підтвердження для їх застосування.

Враховуючи зазначене, суддя вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Врахувавши дійсні обставини справи, суд схиляється та приймає за дійсні доводи про те, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам обвинуваченого незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, який ніде не працевлаштований, законного джерела одержання прибутку не має, не одружений, неодноразово скоював кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що його соціальні зв`язки дуже слабкі, не має осіб, які б могли уберегти останнього від вчинення кримінальних правопорушень, а також існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду , вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків. Зважаючи на викладене, суд вважає, що доцільним є продовження строку тримання під вартою в межах 60 днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів тобто до 09 червня 2019 року до 16 години 00 хв. включно.

Судовий розгляд продовжити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Софіївського районного

суду Дніпропетровської області ОСОБА_1