Провадження №: 1-кп/752/1869/18
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

27.11.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000007 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозове, Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч.2 ст. 110 КК України,

з участю сторін:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Прокурором прокуратури АР Крим до Голосіївського районного суду м. Києва, після визначення підсудності Київським апеляційним судом, надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 110 КК України ( в редакції Закону про кримінальну відповідальність, чинній з 01.09.2001 року) з угодою про визнання винуватості.

Як видно з формулювання обвинувачення, громадянин України ОСОБА_6 , не раніше 20 лютого 2014 та не пізніше - 04 квітня 2014, будучи т.зв. «заместителем главы Севастопольской городской администрации», в силу чого, згідно розпорядження голови Севастопольської міської державної адміністрації № 685-ОД від 20.12.2012 був представником виконавчої влади представником влади, знаходячись на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), отримав від виконуючого обов`язки першого заступника голови т.зв. «Севастопольської міської адміністрації» ОСОБА_8 пропозицію обійняти посаду т.зв. «заступника голови Севастопольської міської адміністрації із питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя», яка діяла вже не як орган державної влади чи місцевого самоврядування в Україні, а як окупаційна організація Російської Федерації.

Достеменно усвідомлюючи факт окупації території Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи представником української влади та обізнаним про те, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання віднесені до її відання, ОСОБА_6 умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, добровільно погодився на пропозицію перейти в незаконно створений орган окупаційної влади на тимчасово окупованій території України - АР Крим з підпорядкуванням РФ та обійняти посаду т.зв. «заместителя глави Севастопольской городской администрации», на якій перебував з лютого 2014 року по травень 2015 року.

Обіймаючи вказану посаду, діючи умисно, розуміючи, що дії Російської федерації носять загарбницький характер, ОСОБА_6 , шляхом проведення та підтримки політики окупаційного режиму в сфері будівництва та житлово комунального господарства, брав безпосередню участь у створенні окупаційних органів влади на території півострова Крим та особисто організовував їх роботу, надавши таким чином, сприяння легалізації тимчасової окупації півострова Крим та його фактичного відокремлення від території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Зокрема, обіймаючи посаду т.зв. «заступника голови Севастопольської міської адміністрація ОСОБА_6 , законно займаючи посаду заступника голови Севастопольської міської державної адміністрації з питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя, як українського органу виконавчої влади, на підтримку незаконної окупації території АР Крим неодноразово публічно, у присутності інших осіб, висловлювався щодо популяризації серед населення АР Крим ідеї необхідності зміни меж території України та активно вживав заходів зі зміни системи діяльності державних органів України шляхом дачі вказівок підлеглим йому працівникам т.зв. «Севастопольської міської адміністрації» щодо приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства РФ, що свідчить про вчинення умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність по вчиненню умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, 14.04.2014 ОСОБА_6 вживав організаційно- розпорядчі заходи, у тому числі, надавав безпосередні вказівки по доставці паливно-мастильних матеріалів з Російської Федерації до м. Севастополя поза митним контролем. При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлював, що вказане паливо буде доставлятись до міста Севастополя в порушення митного законодавства України та буде використане, у тому числі, органами окупаційної влади Російської Федерації.

Окрім цього, на виконання вказівок представників іноземної держави (РФ), з метою підтримки агресивної окупації півострова Крим Російською Федерацією, 25.04.2014 за головування ОСОБА_6 , було проведено засідання організаційного комітету щодо проведення 09.05.2014 року на території м. Севастополя параду за участю особового складу техніки збройних сил Російської Федерації. В ході реалізації свого злочинного умислу, ним особисто було організовано господарське забезпечення проведення вказаного заходу, завдяки чому ОСОБА_6 сприяв формуваню позитивного відношення мешканців м. Севастополь та АР Крим до відокремлення півострова від України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, ОСОБА_6 з вищевказаною метою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період з 10.04.2014 по 13.05.2014 прийняв участь не менше, ніж в чотирьох засіданнях, організованих окупаційною владою у Великій залі т.зв. «Севастопольської міської адміністрації», яка фактично розташована у будівлі Севастопольської міської державної адміністрації, а також 09.04.2014 у складі представників керівництва міста Севастополя, які підтримали окупацію півострова, приймав незаконну делегацію з Російської Федерації на чолі з заступником міністра будівництва та житлово-комунального господарства Російської Федерації ОСОБА_9 , яка не мала правових підстав перебувати на території України.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст. 110 КК України( в редакції Закону про кримінальну відповідальність, чинній з 01.09.2001 року, тобто на час вчинення злочину).

06.01.2018 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , з участю захисника, укладено угоду про визнання винуватості, а «27» листопада 2018 року додаткову угоду до угоди, щодо уточнення виду та міри покарання, згідно якої ОСОБА_6 беззастережно визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, та сторони узгодили, що в разі затвердження угоди судом, до ОСОБА_6 буде застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 місяці, від відбування якого його слід звільнити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки і покласти обов`язки визначені ст. 76 КК України та підозрюваний, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, наряду з іншим, має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.

ОСОБА_6 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні і просив затвердити угоду про винуватість на визначених умовах. Відмітив, на запитання головуючого, що укладення угоди було і є добровільним, і не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, йому роз`яснені та зрозумілі, наполягає на затвердженні угоди.

Захисник погодилася з необхідністю затвердження угоди на визначених умовах. Відмітила, що її підзахисному було ретельно та ґрунтовно роз`яснено наслідки такої угоди і він на неї погодився добровільно.

Прокурор висловлюючи думку, просив затвердити угоду на визначених умовах. Крім того, надаючи в розпорядження суду підтверджуючі документи, відмітив, що слід стягнути з обвинуваченого судові витрати, скасувати арешт на автомобіль «Кемрі», який переданий на зберігання його дочці та телефон обвинуваченого, який на зберіганні в камері схову СВ.

Заслухавши сторони, ознайомившись з обвинувальним актом та угодою, суд прийшов до висновку, що угода не підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як видно з обвинувального акта та формулювання обвинувачення, яке є також частиною угоди про визнання винуватості, ОСОБА_6 в період з лютого 2014 року по травень 2014 року, добровільно погодився на пропозицію перейти в незаконно створений орган окупаційної влади та тимчасово окупованій території України-АР Крим з підпорядкуванням РФ та обійняти посаду т.зв. «заместителя главы Севастопольской городской администрации». Крім того відмічено, що продовжуючи свою злочинну діяльність по вчиненню умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, 14.04.2014 ОСОБА_6 вживав організаційно- розпорядчі заходи, у тому числі, надавав безпосередні вказівки по доставці паливно-мастильних матеріалів з Російської Федерації до м. Севастополя поза митним контролем. При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлював, що вказане паливо буде доставлятись до міста Севастополя в порушення митного законодавства України та буде використане, у тому числі, органами окупаційної влади Російської Федерації.

Окрім цього, на виконання вказівок представників іноземної держави (РФ), з метою підтримки агресивної окупації півострова Крим Російською Федерацією, 25.04.2014 за головування ОСОБА_6 , було проведено засідання організаційного комітету щодо проведення 09.05.2014 року на території м. Севастополя параду за участю особового складу техніки збройних сил Російської Федерації. В ході реалізації свого злочинного умислу, ним особисто було організовано господарське забезпечення проведення вказаного заходу, завдяки чому ОСОБА_6 сприяв формуваню позитивного відношення мешканців м. Севастополь та АР Крим до відокремлення півострова від України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, ОСОБА_6 з вищевказаною метою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період з 10.04.2014 по 13.05.2014 прийняв участь не менше, ніж в чотирьох засіданнях, організованих окупаційною владою у Великій залі т.зв. «Севастопольської міської адміністрації», яка фактично розташована у будівлі Севастопольської міської державної адміністрації.

Тобто, як видно із змісту обвинувального акта, за наявності формулювання «продовжуючи свою злочинну діяльність», ОСОБА_6 вчинив триваючий злочин, який був закінчений 13.05.2014 року.

Водночас, як з`ясовано, 08.04.2014 року Законом України № 1183 до Кримінального кодексу України внесено зміни, зокрема в абзац другий частини другої статті 110 КК України, яка викладена в наступній редакції: «карається позбавленням волі на строк від п`яти до 10 років». Цей Закон який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, був опублікований в газеті «Голос України» № 76 від 17.04.2014 року.

Тобто, на час закінчення злочину ОСОБА_6 , в якому він обвинувачується і який був закінчений 13.05.2014 року, судячи з змісту формулювання обвинувачення, санкція ч.2 ст.110 КК України, не передбачала можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк менше п`яти років.

Тобто, умовами угоди обвинуваченому визначено покарання, без застосування ст. 69 КК України, яке не відповідає санкції статті, тобто угода суперечить вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 469-475 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та ОСОБА_10 , підозрюваним за ч.2 ст. 110 КК України,

Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 06.11.2018 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_10 та повернути матеріали прокурору прокуратури АР Крим для кримінального провадження, враховуючи, що угода була укладена на стадії досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1