ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8822/18 Номер провадження 11-кп/814/433/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001236 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 21 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Полтавської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, вдівець, пенсіонер, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., із розстрочкою виплати рівними частинами протягом року, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 21 квітня 2018 року близько 22 год. 21 хв., керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», днз НОМЕР_1 , за наявності увімкненої мережі вуличного освітлення, рухаючись поблизу будинку №6 по вул. М. Грушевського від вул. Ціолковського у напрямку вул. І. Мазепи в м. Полтава, в порушення вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які переходили проїзну частину вул. М. Грушевського поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху його автомобіля, внаслідок чого обоє потерпілих отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок місцевого суду та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому зазначає про щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілим після події.

Звертає увагу, що є особою похилого віку, пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а керування транспортним засобом є єдиним джерелом його існування.

Наголошує про наявність порушень Правил дорожнього руху в діях потерпілих.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Доводи обвинуваченого про безпідставне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є непереконливими.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено альтернативні види основних покарань та надано можливість суду призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до роз`яснень в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч.1 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з огляду на обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, про які наголошено в апеляційній скарзі, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення основного покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.286 КК України,
Більше того, судом першої інстанції враховано також майновий стан обвинуваченого, у зв`язку з чим основне покарання у виді штрафу призначено із розстрочкою виплати рівними частинами протягом року, а судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні віднесено на рахунок держави.
При цьому місцевий суд дійшов правильного висновку, що враховані при призначені основного покарання обставини, що його пом`якшують, не є безумовною підставою для незастосування додаткового виду покарання.
Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами місцевий, суд також дотримався наведених вимог закону та належним чином мотивував своє рішення.
Колегія суддів погоджується, що суд обґрунтовано взяв до уваги конкретні обставини кримінального провадження, а також враховує думку потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Звертає увагу колегія суддів і на те, що джерелом доходу ОСОБА_8 є пенсія військовослужбовця, а докази його працевлаштування на роботу, яка полягає у керуванні автомобілем, відсутні. Тому доводи обвинуваченого, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його засобів до існування, чи унеможливить його повсякденне життя, не знайшли свого підтвердження.
Крім того, апеляційний суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, що призвело до заподіяння тілесних ушкоджень двом потерпілим, які до цього часу продовжують відновлювальне лікування, а потерпілому ОСОБА_10 встановлена ІІІ група інвалідності. Також суд враховує пояснення обвинуваченого, який повідомив, що взагалі не відшкодовував заподіяну шкоду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необгрунтованими твердження обвинуваченого про наявність достатніх підстав не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та приходить до висновку, що призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає принципам законності, індивідуалізації та є справедливим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 21 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4