№ 243/672/19
Кримінальне провадження № 1-кс/243/385/2019
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2019 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000101 від 12 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Північне м. Сніжне Донецької області, громадянину України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
-14.03.2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.263 ч. 1, 185 ч. 1, 70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
-23.02.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 263 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
-18.02.2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 263 ч. 1, 309 ч. 1, 70 ч. 1,70 ч. 2, 71 КК України, до позбавлення волі строком 3 роки 3 місяця, згідно ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 23.02.2015 року та призначено остаточне покарання 4 роки, 04.10.2018 року звільнився умовно-достроково невідбутий строк 1 рік 2 місяці 16 днів,
-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2018 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах якого здійснюється досудове розслідування, старшим слідчим СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Слідчий СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області обґрунтував свої вимоги тим, що 18.02.2016 року ОСОБА_7 було засуджено Слов`янським міським судом Донецької області за ст. 263 ч. 1, 309 ч. 1, ст.70 ч.1, 70 ч. 2, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки.

10.04.2018 року ОСОБА_5 було власноручно написано заяву на ім`я начальника державної установи «Селідівська виправна колонія № 82» про те, що він обрав місце проживання, після відбуття призначеного строку покарання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає мати ОСОБА_8 .

26 вересня 2018 року постановою Селідівського міського суду Донецької області відносно ОСОБА_5 був встановлений адміністративний нагляд строком на 1 рік та обмеження: заборона виходу із будинку(квартири) з 20 год. 00 хв. до 04 год.00 хв., крім виходу на роботу, заборона перебувати у визначених місцях району (міста), реєстрація в органах Національної поліції за місцем проживання три рази на місяць.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_5 , був звільнений умовно - достроково з не відбутим строком 1 рік 2 місяця 16 днів.

В день звільнення з місць позбавлення волі, 04.10.2018 року ОСОБА_5 під підпис було оголошено постанову Селидівського міського суду Донецької області про встановлення адміністративного нагляду та роз`яснена обов`язок прибути і зареєструватися у Слов`янському ВП ГУ НП в Донецькій області за місцем проживання: м. Миколаївка, прос. Механізаторів 4/15 в 3-х денний термін не пізніше 07.10.2018 і останній був попереджений про кримінальну відповідальність за несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання по ст. 395 КК України.

Звільнившись з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 , умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, при звільненні з місць позбавлення волі без поважних причин до обраного місця проживання не прибув, на облік у Слов`янському ВП ГУ НП в Донецькій області або інший районний відділ поліції за місцем тимчасового перебування не став, в зв`язку з чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а саме у не прибутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

23 січня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Слідчий обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити свою злочину діяльність або може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбачену ст. 395 КК України, об`єктивно підтверджується даними копій з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор Слов`янської місцевої прокуратури заявлене слідчим клопотання підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, які підтримали дане клопотання, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, приходжу до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під-вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами, що надані в обґрунтування клопотання, а саме: повідомленням з Селідівської виправної колонії, довідкою про встановлення адміністративного нагляду, Постановою Селидівського міського суду від 26.09.2018 року про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_5 , поданням про встановлення адміністративного нагляду, характеристикою засудженого, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка показала, що в неї є син ОСОБА_5 , місцеперебування якого, після звільнення, не відомо, рапорт дільничного ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , яка показала, що ОСОБА_5 перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, стороною обвинувачення доведено вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ст.395 КК України.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність всіх обставин, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, крім того запевнив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчим недостатньо мотивоване таке звернення, а перелічені в ньому ризики не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не вбачаються з долучених до клопотання матеріалів.

Також, слід зауважити, що посилання слідчого у своєму клопотання на прогнозування ймовірності вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення є безпідставним й не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки воно побудоване на самих лише припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту внаслідок відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, у задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Так, санкція ст.395 КК України передбачає основне покарання у виді арешту на строк до шести місяців, що у свою чергу відносить дане кримінальне правопорушення, згідно ч.2 ст.12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також ту обставину, що підозрюваний постійного місця проживання не має, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 недоцільно та неможливо обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Проте, слідчим суддею враховуються доводи клопотання в частині наявності ризику передбаченого ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування.

Також враховується: тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , вік та стан здоров`я підозрюваного (пенсійного віку він не досяг, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2000 року з діагнозом: «Синдром залежності алкогольний», наявність соціальних зв`язків: не одружений, репутацію: характеризується посередньо, міцність соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, малолітніх дітей на утримані не має.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з обранням запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, то підозрюваного слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до слідчого та прокурора та покласти обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого та прокурора, а саме м. Слов`янськ Донецької області; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Керуючись ст.ст.176-178,182-184,186,187,193-194,196,197,202,205,395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000101 від 12 січня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду та виконувати покладені на нього обов`язки строком на два місяці, тобто до 05 квітня 2019 року, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, а саме м. Слов`янськ Донецької області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду, підозрюваним протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 08 лютого 2019 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1