Справа № 167/388/18 Провадження №11-кп/802/51/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ясенівка Рожищенського району Волинської області, українку, громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, вдову, непрацюючу, проживаючу в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено:
- за ч.1 ст.115 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі;
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 01.03.2018 року.
Вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнана винною і засуджена за те, що вона 28.02.2018 року, близько 17:20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні будинку за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки та шарпанини зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, схопила зі столу кухонний ніж, яким умисно, тримаючи його в правій руці, нанесла потерпілому ОСОБА_10 в швидкій послідовності один за одним два удари в ділянку грудної клітки зліва, а саме в область життєво важливого органу серця, заподіявши останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 133 від 10.04.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітки із пошкодженням перікарду та серця, що супроводжувалось подальшою тампонадою серця кров`ю, що є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:10 год. помер у реанімаційному відділені Рожищенської центральної районної лікарні.
У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадження не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що суд при призначенні покарання не надав належної оцінки обставинам кримінального правопорушення, зокрема, тому, що ОСОБА_7 вчинила умисний, особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Зазначає, що судом порушено вимоги ч.2 ст.67 КК України, а саме, не визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, вчинення злочину щодо подружжя. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосування положень ст.69 КК України. Зазначає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_7 свою вину визнала повністю, щиро розкаялась, неодноразово просила вибачення в потерпілої, добровільно відшкодувала всі завдані збитки, а тому, вона не має до неї будь-яких претензій морального чи матеріального характеру.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.115 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченої. Вважає, що судом належним чином не врахованого того, що ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочину, вину визнала та щиро розкаялась у вчиненому, раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, має тісні соціальні зв`язки, відшкодувала завдану шкоду та те, що потерпіла до неї будь-яких претензій не має, що на думку захисника дає можливість призначити суду покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, потерпілу, обвинувачену та її захисника, які просили вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України, прокурора, який просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, наведеними у вироку і оціненими судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.115 КК України і даний висновок в апеляційних скаргах не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд виходив із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу винної, а саме, те, що обвинувачена ОСОБА_7 свою вину визнала повністю, розкаялася у вчиненому, має постійне місце проживання за яким характеризується з посередньої сторони, враховано судом і її поведінку після вчинення злочину.
До обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує її покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.
Враховано судом і думку потерпілої, яка в судовому засіданні на призначенні суворого покарання обвинуваченій не наполягала.
З урахуванням усіх цих обставин, судом призначено ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, за якою останню засуджено.

У ст.69 КК України передбачено, що призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої законом, може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах захисника та потерпілої обставини хоча і пом`якшують покарання обвинуваченої, однак вони не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину. Не є такими обставинами і ті, що характеризують особу обвинуваченої про які зазначено в апеляційній скарзі захисника.
На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Згідно п.4 ППСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
Згідно обвинувального акту, обвинуваченій ОСОБА_7 , обставиною, що обтяжує її покарання інкримінувалось, вчинення злочину щодо подружжя.
Як вбачається з пояснень обвинуваченої, які підтверджуються матеріалами справи, вона одразу повідомила про вчинений нею злочин, зі свого мобільного телефону викликала швидку допомогу, щиро розкаялась у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, враховуючи її подальшу поведінку та відношення до вчиненого злочину суд першої інстанції підставно не визнав обставиною, що обтяжує її покарання вчинення злочину щодо подружжя. З такою позицією погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою у той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий:

Судді: