ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/315/19 Справа № 195/105/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування внесенні до ЄРДР за № 0000040 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
До Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року про накаладення арешту на майно, а саме на одну куртку зі слідами фарби на рукаві, яка запакована до спеціального пакету №0014253; дві пари печаток зі слідами фарби, які запаковані до спеціального пакету №4462650; 30 трафаретів зі слідами фарби, які запаковані до спеціального пакету №0014259; чотири металеві аерозольні балончики з-під фарби, які запаковані до спецпакету №4462623, один ніж, який запаковано до спецпакету №4494441, один системний блок до персонального комп`ютера, опечатаний бірками з підписами учасників слідчої дії.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та скасування оскаржуваної ухвали про накладення арешту.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто без участі власника майна та його представника. З копією оскаржуваної ухвали слідчого судді були ознайомленні лише 13.02.2019 року при ознайомленні з матеріалами справи.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважає, що слідчий суддя ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме не заявив самовідвід у розгляді клопотання слідчого. На його думку слідчий суддя 29.01.2019 здійснив розгляд клопотання слідчого про арешт майна без належного повідомлення про розгляд ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , а також останніх не було повідомлено про те, що 29.01.2019 року була винесена Ухвала, копії якої не було отримано. Також, в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку слідчого який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Відповідно до змісту п.4) ч.3 ст.399 КПК України питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що ухвала слідчого судді від 29 січня 2019 року постановлена без виклику апелянта, зазначене рішення суду було апелянтом не отримано, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді першої інстанції пропущено з поважних причин, зазначених у клопотанні. Тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі Закону),- арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що в період часу з 17.00 години 25.01.2019 року по 12.00 годину 26.01.2019 року невідома особа, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, із застосуванням фарби чорного кольору, нанесла зображення символів тоталітарного режиму минулого століття на фасад будівлі Томаківської об`єднаної громади Дніпропетровської області, по вул. Лесі Українки, 17, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, а також на ландшафтній композиції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що на центральній площі по вул. Лесі Українки в селищі Томаківка Дніпропетровської області.
Першочерговими слідчо-розшуковими заходами встановлена можлива причетність до вчинення зазначених хуліганських дій ОСОБА_8 , 1991 року народження, який мешкає по АДРЕСА_1 .
26.01.2019 року у ході здійснення досудового розслідування слідчим проведено обшук житлового приміщення за вказаною вище адресою, за результатами якого виявлено та вилучено: одну куртку зі слідами фарби на рукаві, дві пари печаток зі слідами фарби, дві пари печаток зі слідами фарби, ЗО трафаретів зі слідами фарби, чотири металеві аерозольні балончики з-під фарби, один ніж та один системний блок до персонального комп`ютера.
Наявність такої підозри дає підстави ґрунтовно припускати, що арешт даних предметів, які є об`єктами матеріального світу, відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме могли бути знаряддям вчинення злочину, зберегти на собі його сліди, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів. Адже арешт майна, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, та процесуального статусу останнього.

Доводи апеляційної скарги апелянта щодо порушення судом строків розгляду клопотання підтверджуються матеріалами провадження, але мали місце з поважних причин, тому не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З приводу посилань апелянта на відсутність зв`язку між грошовими коштами та особистими речами, вилученими під час обшуку, та розслідуваним кримінальним правопорушенням, колегія суддів зазначає, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування та в теперішній час триває перевірка відповідних обставин у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

У випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним злочином у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Як видно з ухвали, вона є належно вмотивованою обґрунтованою та законною.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даної апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження- задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: