Справа № 760/7465/19
Провадження № 1-кс/760/4333/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 12.03.2019, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга народного депутата України ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявою про злочин від 12.03.2019.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2019 ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про злочин від 12.03.2019, поданою в порядку ст.214 КПК України, проте відомості до ЄРДР внесені не були.

Посилаючись на ст.ст. 24, 55, 214, 303-307 КПК України, скаржник просив зобов`язати службових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою від 12.03.2019, визнати незаконною бездіяльність слідчого відділу НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР, визнати його потерпілим згідно ч. 1, 2, 3 ст.55 КПК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, до скарги долучив клопотання, в якому скаргу підтримав та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник НАБ України в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що відомості за вказаною заявою не були внесені уповноваженими особами НАБУ до ЄРДР, оскільки, заявником не було наведено достатніх, об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності НАБУ. Крім того, зазначила, що вказану заяву листом від 14.03.2019 № 11-192/8527 скеровано для організації розгляду в межах повноважень до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що заявника було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом із аналогічними реквізитами.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Аналізуючи норми ст.ст. 214, 218 КПК України, слідчий суддя приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 12.03.2019 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про злочин.

Скаржник, звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилався на те, що вказані відомості компетентними особами НАБУ не було внесено до ЄРДР, на що слідчий суддя зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів скарги, зокрема, із заяви про злочин від 12.03.2019, ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення злочинів начальником Центрально-Міського районного відділу ДВС м. Кривий Ріг ОСОБА_4 та державним виконавцем Центрально-Міського районного відділу ДВС м. Кривий Ріг ОСОБА_5 , передбачених ст.ст. 364, 366 КК України.

Разом з цим, вказана заява про злочин обґрунтована, зокрема, тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили в злочинну змову з боржником виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-335 ОСОБА_6 та його адвокатом ОСОБА_7 , що виражається в підроблення документів про доходи боржника, які за один і той самий період часу містять різні відомості про нарахування заробітної плати, а також містять різні відомості про стосовно вирахування заборгованості по аліментах. Також в заяві зазначено, що ОСОБА_4 фальсифікує дані про майновий стан ОСОБА_6 , надаючи суду (справа № 216/3151/17) дані, що начебто в останнього відсутнє майно та земельні паї. Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_3 вважає, що вказані державні виконавці вчиняють дії, що містять ознаки злочинів, передбачені ст.ст. 364, 366 КК України.

Згідно з п.п. 2.3, 2.16 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Отже, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Проте, вивчивши подану заявником заяву про вчинення кримінальних правопорушень, вважаю, що вона не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення посадовими особами суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.ст. 364, 366 КК України.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Стаття 62 Конституції України встановлює "презумпцію невинуватості" та відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином зі змісту заяви про злочин вбачається, оскарження дій державних виконавців на стадії примусового виконання рішення та не містить достатніх та об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 364, 366 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по поданій заяві.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, беручи до уваги вичерпний перелік ухвал, які слідчий суддя уповноважений постановити за результатами розгляду скарги, та враховуючи необґрунтованість заяви ОСОБА_3 про злочин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги щодо визнання бездіяльності уповноважених осіб НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР незаконною.

Також слідчий суддя вважає, що слід відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим, оскільки це можливо лише у вже відкритому кримінальному провадженні.

Керуючись ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ЗУ «про виконавче провадження» ст.ст. 2, 7, 214, 303, 304, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 12.03.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1