ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/705/18 Справа № 202/6869/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000688 від 05 квітня 2017 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2018 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Окрім того, судом вирішено долю речових доказів та питання про стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.
04 квітня 2017 року, приблизно о 22:00 години, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, керуючи автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався по вул. В. Сухомлинського у м. Дніпро повз гаражів ГК «Майський». Після чого, в цей же день, близько 22:05 години, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, проїжджаючи біля гаражу 17 ГК «Майський», належного ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , зупинився та діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замків металевих воріт, проник до вказаного гаражу, звідки викрав майно ОСОБА_10 , а саме: автомобільні зимові шини марки «Good Year 4 season» 205/55 R16 94V у кількості 4 шт., вартістю 1476,00 грн. за 1 шт., загальною вартістю 5904,00 грн., автомобільні літні шини марки «Wanli» 215/40 z R17 87 W XL у кількості 2 шт., вартістю 1556,00 грн. за 1 шт., загальною вартістю 3112,00 грн., компресор автомобільний двухпоршневий марки «Swisscar» АС-02 у кількості 1 шт., вартістю 1092,50 грн., та майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: велосипед марки «Ardis Best 26», вартістю 750,00 грн., після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити та пом`якшити покарання обвинуваченому, застосувавши вимоги ст. 75, 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_5 на 90 відсотків відшкодував шкоду ОСОБА_10 та в повному обсязі - потерпілому ОСОБА_11 , щиро розкаявся у вчиненому злочині, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений та має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується задовільно, що суд залишив поза увагою. На переконання захисника, призначене судом покарання не відповідає тяжкості скоєного обвинуваченим злочину та його особі, через свою суворість.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та пом`якшити обвинуваченому покарання і застосувати положення ст. 75 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі адвоката і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в скоєнні ним злочину, у зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого, на чому ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений не заперечували.
З огладу на те, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у порядку положень ч.3 ст. 349 КПК України, та висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого злочину й доведеності вини ОСОБА_5 та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своєю суворістю, колегія суддів, вважає безпідставними та необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , який є тяжким злочином, його ставлення до скоєного та обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При цьому обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визначив щире каяття обвинуваченого та наявність у нього на утриманні малолітніх дітей, на які і посилається в скарзі захисник, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.
Враховуючи наведене, а також зазначені пом`якшувачі обставини покарання, судом призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, інкримінованої обвинуваченому ОСОБА_5 .
Отже, суд в повній мірі врахував всі вище зазначені обставини, у тому числі і ті на які посилається в апеляційній скарзі захисник, а саме щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні малолітніх дітей.
Часткове відшкодування шкоди потерпілим, як на це вказує в скарзі захисник, самі по собі не є достатньо переконливими для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання.
Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_5 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України чи застосування до нього положень ст. 69 КК України, з мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом призначене покарання є правомірним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2018 року, щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4