У Х В А Л А

29.03.2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю скаржника ОСОБА_2 , секретаря судових засідань ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на бездіяльність прокуратури Закарпатської області яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 25.02. 2019 року про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищезазначеною скаргою.

Вимоги скарги обґрунтовуються тим, що 25.02.2019 скаржники звернулись до прокуратури Закарпатської області із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Берегівського районного суду ОСОБА_5 , а саме зловживання владою або службовим становищем та постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року.
Скаржник зазначив, що всупереч вимог ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення, викладені у з`яві від 25.02. 2018 року у передбачений законом строк не були внесені органом досудового слідства до ЄРДР, чим допущено бездіяльність.
На підставі викладеного скаржники звернулись до суду з даною скаргою, в якій ставлять вимоги щодо зобов`язання Прокуратури Закарпатської області внести відомості про кримінальні правопорушення вчинені суддею Берегівського районного суду ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364, 375 КК України до ЄРДР та розпочати досудове провадження.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 повністю підтримав вимоги та просив її задовольнити з підстав, викладених у її змісті.
Прокурор Прокуратури Закарпатської області до суду не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, жодних заяв про відкладення чи заперечень на скаргу від нього до суду не надходило.
З огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги у відсутності цієї особи.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши зміст скарги, дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
З копії заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , поданої 25.02.2019 до Прокуратури Закарпатської області вбачається, що такі звернулися до органу досудового слідства з повідомленням про кримінальні правопорушення, вчинені суддею Берегівського районного суду ОСОБА_5 , а саме зловживання владою або службовим становищем та постановлення суддею завідомо неправосудної ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року.
Подану заву про злочин обґрунтовували тим, що суддя Берегівського районного суду ОСОБА_5 був зацікавленим у результаті розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2018 року і як наслідок безпідставно відмовив у її задоволенні всупереч тому, що слідчий вочевидь не здійснив жодних необхідних слідчих дій, викладена ним мотивувальна частина постанови суперечила резолютивній, що на думку скаржників підтверджувало зацікавленість органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Крім того заявники зазначили, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2019 року по справі № 297/109/19 ухвала судді Берегівського районного суду ОСОБА_5 скасована як незаконна та протиправна, що на думку заявників підтверджує наявність в діях судді ознак кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст. 364, 375 КК України.
Скаржник в судовому засіданні зазначив, що всупереч вимог ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення, викладені у з`яві від 25.02. 2018 року у передбачений законом строк не були внесені органом досудового слідства до ЄРДР, чим допущено бездіяльність і що слугувало підставою для звернення до суду з даною скаргою.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом. Статтею 11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Системний аналіз положень ст.ст.2, 214 КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення - вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений КК України.
Отже, у заяві, відомості за якою в порядку ст.214 КПК України підлягають внесенню до ЄРДР, мають міститись об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину. Такими даними є відомості про фактичне існування доказів, що підтверджують склад злочину, у тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону. Якщо ж із заяви чи повідомлення не вбачається наявність обставин, що вказують на склад злочину, вони не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
КПК України однією із загальних засад кримінального провадження закріпив рівність перед законом та судом. Разом з тим, є категорія осіб, які знаходяться під особливим захистом з боку держави. Це категорія осіб, які займають особливо відповідальне становище, і кримінальне провадження щодо яких здійснюється в особливому порядку до таких осіб відносяться в тому числі й судді.
Разом з тим суд вважає акцентувати увагу на тому, що «певні переваги» надаються особам, що займають особливо відповідальне становище не в якості невиправданого привілею, а як гарантія проти обмеження його статусу з метою ефективного і безперешкодного здійснення своїх функцій.
Створення незалежного, неупередженого суду є найактуальнішим, першочерговим завданням.
Для виконання вказаного завдання було прийнято закон України «Про судоустрій і статус суддів», «Про внесення змін до Конституції України» ( щодо правосуддя), «Про Вищу раду правосуддя», що регламентують процесульаний порядок притягнення суддів до кримінальної відповідальності.
Так положеннями ст. 126 Конституції України регламентовано, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 480 КПК України унормовано, що особливий порядок кримінального провадження застосовується стосовно судді Конституційного Суду України, професійного судді, а також присяжного і народного засідателя на час здійснення ними правосуддя.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК України повідомлення про підозру судді, судді Конституційного Суду України, присяжному на час виконання ним обов`язків у суді, Голові, заступнику Голови, члену Вищої ради правосуддя, Голові, заступнику Голови, члену Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, працівникам Національного антикорупційного бюро України здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 482 КПК України затримання судді чи утримання його під вартою чи арештом здійснюється за згодою Вищої ради правосуддя.

Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, N 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 N 8 "Про незалежність судової влади", де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.
Тобто положеннями ст. 214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.
Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч. 1ст. 9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. В силу ч. 4 ст. 9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Верховною радою України 17.07.97 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.
Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення чи здійснення процесуальних дій, передбачених законодавством певних процедур через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнароднимизобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.
Тобто до даної категорії осіб законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади.
З аналізу вищевказаних норм КПК України слідує, що порядок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно судді слідчими органів прокуратури також є одним з елементів, який гарантує принцип незалежності судів та забезпечує недоторканість та імунітет судді.
Окрім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Скаржник зазначив, що винесена суддею ухвала була скасована апеляційною інстанцією як незаконна та протиправна.

Однак всупереч положень ст. ст. 22, 23 КПК україни не надав слідчому судді увазану ухвалу суду для можливості її дослідження у судовому засіданні.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що скаржник також не надав суду жодних доказів того, що суддя ОСОБА_5 притягався до дисципільнарної відповідальності Вищою радою правосуддя за допущенні ним порушень, зазначених у ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того суд звертає увагу скаржника на те, що згідно ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення даної скарги.

Керуючись ст.ст.2, 214, 303, 304, 309 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на бездіяльність прокуратури Закарпатської області яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 25.02. 2019 року про кримінальне правопорушення до ЄРДР відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 01.04. 2019 року.
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1