Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/2526/18
Номер провадження: 1-кп/511/275/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, з середньо освітою закінчив 9 класів, не одруженого, утриманців не маючого, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внесеного в ЄРДР за № 0001309 від 18.10.2016 року-
В С Т А Н О В И В:
18.10.2016 року біля 08.00 годин водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Toyota Land Crusier», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, технічний стан якого не відповідав вимогам Правил дорожнього руху України, рухався в населеному пункті м. Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області по вулиці Європейська по правій крайній смузі автодороги (головна) зі швидкістю 84 км/г, що перевищує встановленого обмеження на даній ділянці руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, і з моменту виявлення небезпеки для руху не застосував гальма в межах своєї смуги, в результаті чого керований ним автомобіль змістився вліво, перетнув подвійну суцільну лінію повздовжньої горизонтальної розмітки дороги, виїхав на зустрічну смугу автодороги та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota BB21L» реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_8 .

Внаслідок зіткнення автомобіля «Toyota Land Crusier» під керуванням ОСОБА_6 з автомобілем «Toyota BB21L», обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження, а ОСОБА_4 , який знаходився у момент зіткнення за кермом автомобіля «Toyota ВВ21 L», отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку з наявністю лінійних переломів склепіння черепа (з локалізацією на потиличній кістці ліворуч і у лівої тім`яній кістці) та забитої рани лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови, а також саден обличчя; закритої травми грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 3-6 лівих ребер і задніх відрізків 4-5 лівих ребер з переломом суглобової западини лівої лопатки; закриті переломи у верхній третині (ділянка великого і малого вертлюгів) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; садна лівої нижньої кінцівки, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень..

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п. п. З 1, 31.4, 31.4.1 «а», «д», 34, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.09 2011 № 1029 відповідно яких:

п.З1) технічний стан транспортних засобів та їх обладнання; п. 31.4.1) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправносте і невідповідності таким вимогам:

п.З1.4.1 (а, д) гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства - виробника; д) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення гальмового шляху;

п. 34) дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри, та елементи дорожніх споруд Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз`їзду.

п. 12.3) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/годину.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушень вимог п/п 31, 31.4.1; 34, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
За наявності достатніх доказів, органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та дії останнього кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України - визнав повністю.
Суду пояснив, що він дійсно 18.10.2016 року об 08-00год, маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем «Toyota Land Crusier», р/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та яким він керував на підставі усній домовленості, перевищивши швидкість на вулиці Європейська в м. Роздільна біля АЗС «Мавекс», не справився з керуванням та виїхав на зустрічну смугу автодороги, де скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota BB21L». Крім того зазначав, що в той день він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, відразу після ДТП його відвезли на медичне освідування, він швидку допомогу не викликав та з місця скоєння злочину не зникав. Підтвердив, що вказаним автомобілем він керував, але його технічний стан перед початком руху не перевіряв та про наявні технічні несправності нічого не знав. В скоєному щиро кається, але підтвердив, що потерпілому будь-яку шкоду не відшкодував, просив суворо його не карати.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Потерпілий в судовому засіданні суду повідомив, що 18.10.2016 року він керував транспортним засобом «Toyota ВВ21 L», та коли виїжджав з АЗС «Мавекс» зі швидкістю 5-10км/г, не побачивши поблизу жодного автомобілю, намагався здійснити поворот, після чого почув якийсь звук та удар, а отямився вже в лікарні. В результаті вказаного ДТП він отримав тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку з переломами склепіння черепа та забитої рани лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови, садна обличчя; закриту травму грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 3-6 лівих ребер і задніх відрізків 4-5 лівих ребер з переломом суглобової западини лівої лопатки; закриті переломи у верхній третині (ділянка великого і малого вертлюгів) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; садна лівої нижньої кінцівки; тривалий час знаходився в лікарні, де йому в тому числі було зроблено операцію. Вважав, що обвинуваченому необхідно призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, хоча він будь-яку шкоду не відшкодував.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
18 жовтня 2016 року до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від невідомої особи про те, що 18.10.2016 року в ранковий час в м. Роздільна по вул..Європейська біля АЗС «Мавекс» сталося ДТП, є травмовані.
За даним фактом внесено відомості в ЄРДР за № 0001309 від 18.10.2016 року за ст. 286 ч.2 КК України.
Згідно протоколу огляду місця ДТП від 18.10.2016 року у відповідності до якого у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди та зафіксовані її наслідки, складено схему ДТП та зафіксовано фото-таблицями, де відображено місце пригоди та наявні ушкодження транспортних засобів.
У відповідності до протоколу огляду транспортного засобу від 18.10.2016 року:
- у ТЗ «Toyota BB21L», р/н НОМЕР_2 білого кольору відсутнє лобове скло, бокові вікна з лівої сторони та ліве дзеркало бокового виду; наявна деформація лівої двері (водійської), шасі, механічні пошкодження лівого бокового переднього бамперу;
- у ТЗ «Toyota Land Crusier» р/н НОМЕР_1 , виявлено повна деформація переднього бамперу, відсутня права передня фара, спущене переднє праве колесо, відсутня кришка на правому боковому дзеркалі, деформація правої задньої двері, відсутнє праве бокове заднє скло, розбите ліве заднє пасажирське скло, відсутні номерні знаки.
Транспортний засіб «Toyota Land Crusier» р/н НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_9 , але 18.10.2016 року він знаходився під керуванням водія ОСОБА_6 , який має посвідчення водія.
Транспортний засіб «Toyota BB21L», р/н НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_8 , 18.10.2016 року ним керував ОСОБА_4 , який також має посвідчення водія.
Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду від 19.10.2016 року був накладений арешт на вказані транспортні засоби «Toyota BB21L», р/н НОМЕР_2 та «Toyota Land Crusier» р/н НОМЕР_1 , які в подальшому були визнані речовими доказами по справі та направлені для постановки на штраф майданчик.
За даними акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння … Роздільнянської ЦРЛ від 18.10.2016 року вбачається, що було здійснено обстеження обвинуваченого об 12:00 годині 18.10.2016 року взято кров для обстеження на вживання алкоголю, за наслідками проходження обстеження встановлено відсутність алкоголю сп`яніння.
Згідно до висновку судового експерта сектору авто технічних досліджень № 575-А від 02.02.2017 року рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «Toyota BB21L», р/н НОМЕР_2 на момент виникнення події знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля.
У момент первинного контакту автомобіль Toyota Landcruiser номерний знак НОМЕР_1 контактував передньою правою частиною з лівою частиною кабіни автомобіля Toyota BB21L номерний знак НОМЕР_2 . Кут (а) між поздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту орієнтовно був гострий, при відліку кута від подовжньої осі автомобіля Toyota BB21L номерний знак НОМЕР_2 проти ходу годинникової стрілки до подовжньої осі автомобіля Toyota Landcruiser номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується висновком експерта № 576-А від 15.02.2017 року.
Рульове керування та ходова частина автомобіля Toyota Landcruiser н/з НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля. Гальмова система на момент виникнення цієї пригоди, мала невідповідності п.п. 31.1, 31.4, 31.4.1, а, д) Правил дорожнього руху України, згідно з якими експлуатація цього транспортного засобу у такому стані гальмової системи забороняється. Дані невідповідності Правилам дорожнього руху України виникли задовго до події цієї пригоди та могли бути виявлені водієм при проведенні огляду транспортного засобу перед його виїздом, що відображено у висновку експерта № 589-А від 31.10.2017 року.
Згідно висновку експерта № 717-А від 21.08.2018 року у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 31, 31.4, 31.4.1 (а, д), 34, 12.4 та 12.3 ПДР України та мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем Toyota під керуванням водія ОСОБА_4 . При цьому водій автомобіля Toyota ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України та міг мати технічну можливість попередити зіткнення транспортних засобів, дотримуючись вимог п. 10.1 ПДР України. Для заданого комплексу вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Toyota Land Cruiser ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 31, 31.4, 31.4.1 (а, д), 34, 12.4 та 12.3 ПДР України, які знаходяться у причинному зв`язку із настанням даної події.
У відповідності до висновку експерта Роздільнянського районного відділення Одеського обласного СМЕ № 36 від 25.04.2017 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з наявністю лінійних переломів склепіння черепа (з локалізацією на потиличній кістці ліворуч і у лівої тім`яній кістці) та забитої рани лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови, а також саден обличчя; закрита травма грудної клітки у вигляді переломів бічних відділів 3-6 лівих ребер і задніх відрізків 4-5 лівих ребер з переломом суглобової западини лівої лопатки; закриті переломи у верхній третині (ділянка великого і малого вертлюгів) лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків; садна лівої нижньої кінцівки.
Дані тілесні ушкодження виникли 18 жовтня 2016 року від дії твердих тупих предметів, якими були тверді поверхні салону автомобіля внаслідок зіткнення його з іншим автотранспортним засобом. Численність ушкоджень та їхня локалізація у різних ділянках тіла (голова, тулуб, ліва нога) виключають можливість виникнення отриманих травм внаслідок падіння постраждалого з висоти «власного зросту».
Виявлені у ОСОБА_4 ушкодження у своєї сукупності відносяться до ушкоджень, небезпечних для життя (зокрема, переломи склепіння черепа), і за вказаною кваліфікаційною ознакою належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень (п.2.1.1., п.2.1.2., п.2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).
Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.
Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст.23 КПК України за участю учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст.94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Тому існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діяннями обвинуваченого та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень потерпілого. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити.
Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.
З огляду на зазначене, суд вважає, що протиправні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України, оскільки останній дійсно вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, судом не встановлено.
Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжкого злочину згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, працює хоча і не офіційно, за місцем постійної реєстрації і проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є особою не судимою в силу ст. 89 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді Роздільнянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області від 12.12.2018 року слідує, що обвинувачений ОСОБА_6 оцінюється як правопорушник з низьким рівнем небезпеки для суспільства та низьким рівнем ймовірності вчинення повторного кримінального злочину, що свідчить про можливе його виправлення без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, яке полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та наслідків, до яких привели неправомірні дії обвинуваченого, даних про його особу, приймаючи наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, враховуючи думку потерпілого, який вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з огляду на досудову доповідь, згідно якої виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, відсутність будь-якого відшкодування шкоди потерпілому, суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті та можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в умовах без ізоляції від суспільства з застосуванням умовного звільнення від відбування покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, приймаючи до уваги, що обвинувачений, керуючи автомобілем із значним перевищенням допустимої у населеному пункті швидкості 60 км/год., створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення та тяжкість наслідків цієї ДТП, що призвели до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, пошкоджено та знівечено два транспортних засоби, суд вважає за необхідне також призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.10.2016 року про арешт тимчасово вилученого майна слід скасувати у відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити в порядку ст.100 КПК України:
- Toyota BB21L номерний знак НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_8 ,
- Toyota Landcruiser номерний знак НОМЕР_1 4 - вважати повернутим власнику ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні судових авто-технічних експертиз транспортного засобу: № 575-А від 02.02.2017р. в сумі 791,64 гривен; № 576-А від 15.02.2017р. 3958,20грн; № 589-А від 31.10.2017р. в сумі 889,83грн; № 717-А від 21.08.2018р. в сумі 1716грн.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого до набрання вироку законної сили слід залишити без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 118,124, 126, 128, 129, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.10.2016 року, про арешт тимчасово вилученого майна - скасувати.
Речові докази:
- Toyota BB21L номерний знак НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_8 ,
- Toyota Landcruiser номерний знак НОМЕР_1 4 - вважати повернутим власнику КузьмиченкоМ.І.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07.02.2006 року на користь держави процесуальні витрати в розмірі 7353,67 гривен.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1