Справа № 152/251/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 03 січня 2018 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

25 грудня 2008 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень;

12 березня 2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на три роки;

09 грудня 2009 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 13 березня 2014 року звільнений умовно-достроково відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 04 березня 2014 року (не відбутий термін покарання 5 місяців 18 днів);

13 січня 2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді одного року десяти місяців позбавлення волі. 01 березня 2016 року звільнений умовно-достроково відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року (не відбутий термін покарання 25 днів);

14 грудня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком три роки,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

у с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та застосовано наступні обмеження:

-заборонити йому виходити з будинку (квартири) за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 з 22 години до 05 години наступного дня;

-заборонити перебування в місцях продажу алкогольних напоїв на розлив (кафе, ресторани, бари та ін..);

-заборонити виїзд за межі Вінницького району Вінницької області без дозволу органів поліції, крім виїзду в м. Вінницю для реєстрації у Вінницьке РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області або по офіційній роботі;

-з`являтись для реєстрації у Вінницьке РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області кожної 1-ої та 3-ої суботи, щомісячно.

09 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до органу на який покладено контроль за здійсненням адміністративного нагляду Вінницьке РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області про надання дозволу на зміну місця проживання та дозволу на проживання в АДРЕСА_2 . Після чого 09 червня 2017 року справу про адміністративний нагляд ОСОБА_4 було направлено для подальшого контролю за здійсненням адміністративного нагляду до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та починаючи з того часу ОСОБА_4 почав проживати в АДРЕСА_2 . Однак, незважаючи на встановлені йому судом обмеження, в кінці жовтня 2017 року, більш точного часу не встановлено, самовільно, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, в порушення встановлених Вінницьким районним судом Вінницької області обмежень адміністративного нагляду, не повідомивши та не отримавши дозволу органів поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, без поважних причин виїхав з місця свого постійного проживання, тобто із с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області до с. Михайлівка Вінницького району Вінницької області, де перебував до 15 січня 2018 року, тобто протягом більше двох місяців був відсутній за місцем свого проживання, під час чого ухилився від встановлених обмежень та контролю за здійсненням адміністративного нагляду.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що в кінці жовтня 2017 року, самовільно, в порушення встановлених Вінницьким районним судом Вінницької області обмежень адміністративного нагляду, не повідомивши та не отримавши дозволу органів поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, без поважних причин виїхав з місця свого постійного проживання, тобто із с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області до с. Михайлівка Вінницького району Вінницької області, де перебував до 15 січня 2018 року, тобто протягом більше двох місяців був відсутній за місцем свого проживання.

Про вчинене шкодує, кається, просив суд суворо не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений та прокурор в судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому кваліфікує його дії за ст. 395 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий.
Обставиною, пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, обтяжуючою покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арештув межах санкції ст. 395 КК України.

Призначаючи зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Крім цього, суд бере до уваги обставину, що злочин передбачений статтею 395 КК України ОСОБА_4 вчинено до постановлення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком три роки.

В силу вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Однак вирок суду від 14 грудня 2017 року підлягає самостійному виконанню, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, якою встановлено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 відносно ОСОБА_4 повинен виконуватись самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази в провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком три роки виконувати самостійно.

Згідно зі статтями 392-395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Згідно зі статтею 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1