УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , старшого детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 12.04.2017, на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про відмову в задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_5 на постанову про відмову в задоволені клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0001150, в якій просять провести допит детектива ОСОБА_6 щодо відомих йому обставин вчинення кримінальних правопорушень за якими здійснюється кримінальне провадження за їх участю, за правилами ч.6 ст.223 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні НАБУ перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001150 від 12.04.2017, розпочатого за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.135, ч.1 ст.146, ч.1 ст.372 КК України.

Також, на обґрунтування доводів скарги зазначає, що 30.11.2018 року представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_7 подано клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме допиту детектива ОСОБА_6 , як свідка у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №00001150 від 12.04.2017 щодо відомих йому обставин вчинення кримінальних правопорушень за якими здійснюється дане кримінальне провадження, за участю потерпілого ОСОБА_5 та його представника, за правилом ч.6 ст.223 КПК України.

За результатами розгляду клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 05.12.2018 року винесена постанова про відмову в задоволенні зазначеного клопотання.

Вказану постанову заявник вважає не вмотивованою та такою, що підлягає скасуванню. У зв`язку з чим просив скасувати постанову, оскільки остання не відповідає закону, та не містить належної мотивувальної частини, відповідних положень КПК України щодо відсутності підстав допиту свідка та не детектив не обґрунтовує причини відмови у задоволені клопотання.

Враховуючи вищевикладене, скаржник просив скаргу задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Детектив ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки в своєму клопотанні заявники не навели жодного даних про дійсну причетність ОСОБА_6 до подій, які підлягають встановленню в ході досудового розслідування, а єдиною підставою вважати що він є свідком, самі заявники вказують на те що, ОСОБА_6 включений до складу слідчої групи у кримінальному проваджені, в якому потерпілого ОСОБА_5 повідомлялось про підозру. З урахуванням вищезазначених підстав просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з положеннями п.18 ч.1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладено обов`язок здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001150 від 12.04.2017 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.135, ч.1 ст.146, ч.1 ст.372 КК України.
05.12.2018 постановою детектива Національного бюро антикорупційного бюро України відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту, а саме в проведенні допиту детектива ОСОБА_6 , як свідка у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №00001150 від 12.04.2017 щодо відомих йому обставин вчинення кримінальних правопорушень за якими здійснюється дане кримінальне провадження, за участю потерпілого ОСОБА_5 та його представника, за правилом ч.6 ст.223 КПК України.
Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З аналізу ст.110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Як вбачається з постанови від 05.12.2018 детектив Національного бюро антикорупційного бюро України відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю ОСОБА_4 обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання, навівши підстави та мотиви її прийняття.
Відповідно до положень ст.223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення допиту ОСОБА_6 , як свідка, прийнята детективом з дотриманням вимог КПК України.
Крім того, як в матеріалах скарги так і в судовому засіданні заявником не доведено що постанова детектива є незаконною та необґрунтованою.
Оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини порушення норм ч. 9 ст. 224 КПК України під час відмові у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 від 30.11.2018 року, слідчий суддя відмовляє у задоволені скарги про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити дії.
Керуючись статтями 40, 220, 224, 303-307, 309,376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001150 від 12.04.2017, на постанову від 05.12.2018 старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , про відмову в задоволенні клопотання, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1