Справа № 638/4149/18
Провадження № 1-р/638/20/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова заяву ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2019 року, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до судді Дзержинського районного суду м.Харкова в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 із заявою, в якій просить роз`яснити зміст ухвали суду від 27.02.2019 року, якою відносно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зокрема просить роз`яснити чому відносно ОСОБА_3 27.02.2019 року знову було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 27.04.2019 року з урахуванням вимог ст.181 КПК України, згідно якої сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати 6 місяців; роз`яснити чим саме обґрунтовуються ризики, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст177 КПК України; чому ухвала суду не містить детальні аргументи, наведені у запереченнях ОСОБА_3 та його захисника на клопотання прокурора від 27.02.2019 року; чому відносно обвинуваченого було повторно застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з урахуванням того, що ОСОБА_3 постійно з`являється до суду та не вчиняє ніяких порушень режиму домашнього арешту.
Учасники провадження в судове засідання з`явились, про розгляд заяви повідомлялись вчасно та належним чином, потерпілі просили заяву розглядати у їх відсутність, інші учасники причини неявки суду не повідомили.
Суд, розглянувши заяву, оглянувши матеріали справи та матеріали заяви, дійшов наступного.
27.02.2019 року Дзержинським районним судом м.Харкова в судовому засіданні розглянуто клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою суду від 27.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосовано відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло без дозволу суду та покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.
При постановленні вказаної ухвали судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: спроб обвинуваченого незаконного впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, оскільки характер пред`явленого обвинувачення може свідчити про наявність достатньої підстави очікувати, що ризик незаконного випливу зі сторони обвинуваченого з метою переконання або змушення свідків, експертів надати покази у вигідному для нього аспекті, може справдитися; наявність ризику, що обвинувачений може спробувати перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме вчиняти дії з затягування розгляду кримінального провадження. Крім того, перевіривши на даній стадії судового розгляду матеріали кримінального провадження, суд вважав достатніми дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано аргументи сторони захисту, викладені у письмових запереченнях обвинуваченого та його захисника, долучених до матеріалів провадження.
Щодо посилань захисника обвинуваченого на недопустимість перебування особи під домашнім арештом більш ніж 6 місяців, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.6 ст.181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців; по закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. А отже, заявник по суті просить суд не роз`яснити судове рішення, а розтлумачити норму кримінального процесуального закону (ч.6 ст.181 КПК України), що в порядку ст.380 роз`ясненню не підлягає.
У відповідності до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Оскільки мотиви, які стали підставою для постановлення ухвали суду від 27.02.2019 року, чітко визначені в ній, вважаю, що підстави для роз`яснення судового рішення відсутні. Незгода обвинучаеного та його захисника з мотивами, викладеними в ухвалі суду, не є підставою для роз`яснення прийнятого рішення.
Враховуючи вищенаведене, вважаю, що ухвала Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2019 року є чіткою та зрозумілою, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 372, 376, 380 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.02.2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 26.04.2019 року о 12:30 годині.

Головуючий: суддя ОСОБА_1