Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
05 березня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції у залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0005687 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України,

встановила :

Цим вироком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Красне, Млинівського району Рівненської області, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого востаннє 12 серпня 2009 року Луцьким районним судом Волинської області за ч.1 ст.187 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати ОСОБА_6 з 23:10 год. 09 грудня 2016 року.

Також судом вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів у провадженні.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він 09 грудня 2016 року, близько 20.00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відтиску вікна кухні проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав: товарно-матеріальні цінності належні потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 12 337 гривень 30 копійок; товарно-матеріальні цінності належні потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 18 033 гривні; товарно-матеріальні цінності належні потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 9 500 гривень. Всього своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілим майнову шкоду на загальну суму 39 870 гривень 30 копійок

Не погодившись з вироком суду, прокурор ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 оскаржили судове рішення в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі з доповненнями, прокурор не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого - вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Також просить внести у вирок рішення щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 щодо відшкодування завданої злочином шкоди та вказати про їх задоволення та часткове задоволення, відповідно. На підставі ст.72 КК України також зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію дій свого підзахисного, у апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити, застосувати до обвинуваченого положення ст.69 КК України. Вважає, що повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування збитків, наявність на утриманні малолітньої дитини в сукупності є підставою для застосування щодо обвинуваченого положень ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який під час апеляційного розгляду підтримав вимоги викладені у своїй апеляційній скарзі та просив застосувати щодо нього положення ст.69 КК України, думку прокурора який заперечив щодо вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, а також зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи обох апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло) є вірною й також ніким не оскаржується.

У відповідності до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.
Так судом враховано, що обвинуваченим вчинено злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, наслідки злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, знову вчинив злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, завдані збитки потерпілим добровільно не відшкодував, потерпілі наполягали на суворому покаранні, а тому обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд обґрунтовано відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Водночас, обставини на які покликається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, на думку колегії суддів, хоча і є такими, що пом`якшують покарання, однак такими, що істотно б знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, бути не можуть.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_6 покарання належним чином у вироку вмотивований й сумнівів у правильності такого у колегії суддів апеляційного суду не виникає.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Водночас, покликання прокурора щодо не зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування призначеного покарання терміну його попереднього ув`язнення, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, та щодо не зазначення у резолютивній частині вироку рішення про задоволення та часткове задоволення відповідних цивільних позовів потерпілих є слушним.
Так, відповідно до ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються в тому числі і рішення щодо цивільного позову.
Як правильно з`ясовано судом першої інстанції, однак не зазначено в резолютивній частині вироку, - заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підлягають задоволенню повністю, а цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково, у зв`язку з частковим поверненням їй викрадених грошових коштів та матеріальних цінностей.
Згідно із ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи була застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як з`ясовано колегією суддів та підтверджується наявними у матеріалах провадження даними, зокрема й ухвалою слідчого судді від 12.12.2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 із можливістю внесення застави (а.с.71), а також наданою на вимогу суду апеляційної інстанції довідкою щодо перебування ОСОБА_6 в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» - ОСОБА_6 утримувався під вартою з 23.10 год. 09.12.2016 року по 29.12.2016 року, а також перебуває під вартою з 14.01.2017 року, моменту його затримання в межах кримінального провадження що перебуває на розгляді суду, по даний час.

А тому, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у строк відбування ним покарання, що у відповідності з вимогами п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення, а також не зазначив в резолютивній частині вироку рішення щодо цивільних позовів, заявлених потерпілими у провадженні, що згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.409 КПК України також є підставою для зміни судового рішення.
З огляду на наведене, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 підлягає зміні в частині зарахування ОСОБА_6 у строк відбування ним покарання строку попереднього ув`язнення і вирішення цивільних позовів заявлених потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити частково, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Резолютивну частину вироку доповнити рішенням наступного змісту «цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити повністю, а цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.»

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII) зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 09 грудня 2016 року по 29 грудня 2016 року та з 14 січня 2017 року по 05 березня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді :

__________ ____________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3