Номер провадження: 11-кп/785/1106/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року, з тих підстав, що засуджена відбула 2/3 строку призначеного покарання, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, в ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» зарекомендувала себе позитивно, працевлаштована, має заохочення у вигляді подяки, має 3 стягнення, які погашені, приділяє належну увагу догляду за дитиною, довела своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як суд не дав належної оцінки тому, що засудженою суду не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення останньої досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Зокрема, прокурор зазначив, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як прокурор не взяв до уваги, що з часу перебування засудженої ОСОБА_8 в ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» з 10.03.2016 року остання 4 рази притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення умов утримання в установі, одне дисциплінарне стягнення на момент розгляду клопотання невідбуте.

Окрім того, відповідно до наданої характеристики засуджена ОСОБА_8 3 рази притягувалася до дисциплінарної відповідальності за час перебування у Дніпропетровському слідчому ізолятор з 29.06 по 08.08.2015 року.

Поза увагою суду залишилося то, що з засудженою ОСОБА_8 адміністрацією колонії неодноразово проводилися виховні бесіди, у тому числі за несумлінне ставлення до виконання материнських обов`язків.

Співробітниками Будинку дитини при ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» засуджена ОСОБА_8 характеризується, як конфліктна матір, яка потребує до себе та своєї дитини особливої уваги, до адміністрації Будинку дитини ставить з неповагою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засуджену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно ч. 2 ст. 6 КВК України ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 121 КК України, їй призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 10.02.2014 року до 11.02.2019 року.

01.12.2017 року захисник ОСОБА_7 звернулась з клопотанням про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року, оскільки суд прийшов до висновку, зокрема, що засуджена відбула 2/3 строку призначеного покарання.

В апеляційній скарзі прокурор не заперечував, що, відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України, відносно засудженої ОСОБА_8 можливе застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання в зв`язку з відбуттям 2/3 строку призначеного покарання (а.п.15).

Також в апеляційній скарзі прокурор не ставив під сумнів, що засуджена ОСОБА_10 , за виключенням часу народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно працевлаштована, що згідно вимог ст. 81 ч.2 КК України має бути встановлено та враховано при застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Разом з тим, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як, на думку прокурора, суд не надав належної оцінки відсутності доказів того, що відбування засудженою покарання є недоцільним та її подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Так, в ухвалі суду обґрунтовано встановлені підстави, передбачені положеннями ч. 2 ст. 81 КК України, для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженої, а саме що засуджена ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
В матеріалах справи міститься характеристика ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» від 19.10.216 року та довідка ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» від 19.10.216 про заохочення та стягнення з 2014 року (а.п. 19,20-21).

В цих документах зазначено, що засуджена ОСОБА_8 мала 3 дисциплінарних стягнення, всі вони були за 1 день, а саме 04.08.2014 року, а також всі три були одночасно погашені за спливом часу в 2015 році.

Крім того, засуджена ОСОБА_8 має подяку від 06.03.2016 року за сумлінну працю від начальника Дніпропетровського СІЗО.

Також в матеріалах провадження міститься характеристики ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» від 07.08.219 року, з якої вбачається, що за час перебування з 10.03.2016 року в цій установі засуджена ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, з наданням відповідної довідки (а.п.69-71).

Таким чином, доводи прокурора про те, що за час перебування засудженої ОСОБА_8 в ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» з 10.03.2016 року остання 4 рази притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення умов утримання в установі, одне дисциплінарне стягнення на момент розгляду клопотання не відбуте, а також три рази притягувалась до дисциплінарної відповідальності у Дніпропетровському СІЗО з 29.06.2015 року по 08.08.2015 року є неспроможними, так як спростовуються документами, наданими адміністрацією ДУ «Чорноморська виправна колонія №74», які були досліджені судом першої інстанції (а.п.74).

Навпаки, всі 3 дисциплінарних стягнення, які були винесені засудженої ОСОБА_8 в один день 04.08.2014 року та були погашені за спливом часу 2015 році, після чого остання більше до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, що об`єктивно підтверджується всіма зазначеними документами ДУ «Чорноморська виправна колонія №74», наявними в матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі, як на дисциплінарні стягнення, на відомості в характеристиці від 07.08.2018 року про те, що засуджена ОСОБА_8 3 рази заслуховулася на засіданнях дисциплінарної комісії установи, але з нею обмежилися бесідами виховного характеру в серпні та вересні 2016 року, не можуть бути прийняті до уваги, так як прямо зазначено, що остання не притягувалася до дисциплінарної відповідальності. З урахуванням питань, які були предметами бесід, зазначені обставини не можуть бути доказом того, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Крім того, обставини, які безумовно свідчать про те, що засуджена стала на шлях виправлення, встановлені в ухвалі суду на підставі досліджених документів, зокрема: з характеристики ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» від 07.02.2018 року вбачається, що під час праці проявляла старання, зауважень не мала, за період відбування покарання грубих порушень режиму не допускала, навчилась вміло контролювати власні почуття те емоції, керувати поведінкою, уникає конфліктних ситуацій, дотримується норм санітарії та особистої гігієни, приймає участь у роботах по благоустрою території установи, а також приймає участь у програмі «Духовне відродження» та відвідує заняття «Недільної школи», в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що засуджена ОСОБА_8 15.06.2016 року під час відбування покарання народила сина, який перебуває в Будинку дитини при установі.

Зазначена обставина, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, умов її утримання та виховання, не може бути не врахована при вирішенні клопотання.

Суд першої інстанції її обґрунтовано врахував, однак прокурор в апеляційній скарзі взагалі цю обставину не зазначив при мотивації вимог про скасування умовно дострокового звільнення засудженої від покарання та наполягаючи на доцільності подальшого відбування покарання засудженої, з утриманням малолітньої дитини в Будинку дитини при установі.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріалами провадження доведені передбачені законом підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 , так як під час відбування покарання ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків ухвали суду першої інстанції є безпідставними, висновки в ухвалі суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам провадження, підстав для скасування судового рішення, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовне дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання призначеного вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року у вигляді 7 років позбавлення волі залишити без змін.

Негайно звільнити ОСОБА_8 з під варти у залі апеляційного суду Одеської області.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошений 07.12.2018 року, о 12:00 год..

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2