н/п 1-кп/490/92/2019

У Х В А Л А

07 травня 2019 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря ОСОБА_4 , провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінальних проваджень № 0004457 та №0004785, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.11.2013 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.317,ст.71,72 КК України до 3 років 2 місяців обмеження волі;

- 03.02.2014 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі

у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України,

З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 ; захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 11.05.2019 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що він вчинив особливо тяжкий злочин та на наявність ризиків, запобігти яким, застосувавши менш суворий запобіжний захід неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого середньої тяжкості кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти років до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція за яке передбачена у вигляді довічного позбавлення волі. Тому, тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні та відсутність офіційних джерел прибутків та місця роботи, може призвести до того, що обвинувачений ухилятиметься від кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку, що підтверджує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходу, існує за рахунок випадкових заробітків. Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки не зможе запобігти наведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_5 міцні соціальні зв`язки з сособами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування та суду.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілу, крім того ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а тому у суду є сумніви щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків. Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Кірм того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178,331, 370-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 04 липня 2019 року включно.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3