Справа № 308/1449/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/1449/17, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002486 від 07.08.2015 р. про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галоч, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, ромської народності, освіта середня, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та який на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання строком на 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
представника Служби у справах дітей Ужгородської міської ради - ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
В ніч з 04 серпня 2015 року на 05 серпня 2015 року в невстановлений досудовим розслідування час, ОСОБА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 (вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2018, який набрав законної сили 02 січня 2019 року засуджено за вказане кримінальне правопорушення), неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2018, який набрав законної сили 02 січня 2019 року засуджено за вказане кримінальне правопорушення) та ОСОБА_10 , (вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2017 року, який набрав законної сили 07 лютого 2017 року засуджено за вказане кримінальне правопорушення), з метою заволодіння чужим майном, повторно, викрав із території складу гіпермаркету «Епіцентр-К», що розташований по вул. Баб`яка, 7/1 в м. Ужгороді, три велосипеда марки Formula spider, належні ТОВ «Епіцентр-К», вартість яких згідно з висновком експерта № 23/452 від 26.08.2015 року становить 11 835, 00 грн., та заволодівши викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим заподіяли ТОВ «Епіцентр-К», матеріальної шкоди на суму 11 835, 00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникнення в інше сховище, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор в судовому засіданні надав суду угоду укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та представника служби у справах дітей Ужгородської міської ради про визнання винуватості від 05.02.2019 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України; погодитися з визначеним в угоді покаранням.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 13.01.2015 року та остаточно призначити неповнолітньому ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 05.02.2019 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
Представник потерпілого ТОВ «Епіцентр-К» подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи та згідно заяви, просив провести судовий розгляд у його відсутності, заявлений цивільний позов просив залишити без розгляду.
В судовому засіданні прокурор, захисник та представник Служби у справах дітей Ужгородської міської ради також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 05.02.2019 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 05.02.2019 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці та часткове відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 05 лютого 2019 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та представника служби у справах дітей Ужгородської міської ради ОСОБА_6 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні залишити без розгляду .
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони не підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 05 лютого 2019 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та представника служби у справах дітей Ужгородської міської ради ОСОБА_6 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 13.01.2015 року та остаточно до відьбуття призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 - не обирати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні залишити без розгляду .
Речові докази у кримінальному провадженні:
три велосипеда марки Formula spider, належні ТОВ «Епіцентр-К» - залишити у розпорядженні власника ТОВ «Епіцентр-К».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1