Ухвала Іменем України
29 січня 2019 року

м. Київ
справа № 553/1658/17

провадження № 51-228ск19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від

25 жовтня 2018 року
встановив:
За вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця та жителя м. Полтави, в силу ст. 89 КК України не судимого,
засуджено:
за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

3 роки 6 місяців;
за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі

на строк 1 рік;
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
ОСОБА_5 виправдано за фактом вчинення 30 квітня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_6 .
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_7 - 2000 грн;

ОСОБА_8 - 830 грн; ОСОБА_9 - 9429,96 грн.
За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він за обставин, установлених судом та детально наведених у вироку, з лютого по червень 2017 року в м. Полтаві повторно з проникненням у житло та приміщення таємно заволодів майном потерпілих: ОСОБА_8 на суму 900 грн;

ОСОБА_7 на суму 4400 грн; ОСОБА_10 на суму 4500 грн; ОСОБА_11 на суму 900 грн; ТОВ «Український РІТЕЙЛ» на суму 2135,43 грн;

ОСОБА_12 на суму 600 грн; ОСОБА_9 на суму 9429,96 грн;

ОСОБА_13 на суму 2890 грн та ОСОБА_14 на суму 944 грн.
30 квітня 2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні магазину «Брусничка» (вул. Н. Сотні, 116 а, м. Полтава), повторно намагався таємно заволодіти вказаними у вироку продуктами харчування, що належать ТОВ «Український РІТЕЙЛ», але злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий службою охорони магазину.
3 червня 2017 року, ОСОБА_5 , перебуваючи по

АДРЕСА_1 , незаконно придбав у медичному шприці наркотичну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,107 г, і зберігав його при собі для власного вживання. Після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні «Національної лотареї» ( вул. Н. Сотні, 86 а, м. Полтава), під час перевірки його особи добровільно видав вказаний наркотичний засіб працівникам патрульної поліції.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 висуває вимогу про зміну судових рішень, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального

процесуального закону, невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі через суворість. Вказує на те, що місцевий суд не врахував усіх обставин, які пом`якшують покарання, та дійшов необґрунтованого висновку про неможливість застосування до призначеного засудженому покарання ст. 75 КК України. Просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого переконання.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій захисником не оспорюються.
Як убачається з копії вироку, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, характеристику за місцем проживання, його щире каяття у вчиненому, а також те, що частину викраденого майна повернуто потерпілим, які у своїх заявах не наполягали на призначенні йому суворого покарання, зміст досудової доповіді органу пробації та дійшов обґрунтовного висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, воно є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Доводи у касаційній скарзі про необхідність звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі захисника, вони були перевірені судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення належним чином.
Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому правильно зазначив, що кількість вчинених засудженим злочинів проти власності у цьому кримінальному провадженні свідчить про його схильність до скоєння злочинів такої категорії.
Ураховуючи наведене, обставини, що вказують на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через його суворість, а також на необхідність звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, відсутні.

Отже, підстав для зміни судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі захисника, не виявлено.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду

від 25 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3