Справа № 473/3383/18
Номер провадження 1-в/473/2/2019

УХВАЛА
Іменем України

"25" березня 2019 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого

Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Єрмоклія района Штефан Воде Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . раніше не судимого, засудженого 13 лютого 2013 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.5 ст.186 КК України до 08 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна,

проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в порядку ст.81 КК України

Учасники кримінального провадження:
Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 ,

Захисник - адвокат ОСОБА_3 .

Засуджений - Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М.

В С Т А Н О В И В:

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 лютого 2013 року, яким його засуджено за ч.5 ст.186 КК України до 08 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Початок строку 13 лютого 2013 року, кінець строку 23 червня 2019 року.

В клопотанні, поданому до суду, захисник - адвокат ОСОБА_3 просить суд звільнити умовно-достроково засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 від відбування покарання в порядку ст.81 КК України, вважаючи, що сумлінною поведінкою та відношенням до праці він довів своє виправлення.

В судовому засіданні сторона захисту клопотання підтримала.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначаючи, що за весь період відбування покарання засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 має 9 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, та 4 заохочення. У майстерні установи не працевлаштований. До робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо. Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідність. Спілкується із засудженими негативної спрямованості. У відділенні веде пасивний та пристосовницький спосіб життя. У скоєному злочині розкаюється частково, тобто на шлях виправлення він не став та своєю поведінкою і ставленням до праці свого виправлення не довів.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , в судовому засіданні встановлено, що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 травня 2012 року. Під час тримання у СІЗО міста Миколаєва вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 19 червня 2013 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За весь період відбування покарання мав 9 стягнень та 4 заохочення. З 13 лютого 2018 року відбував покарання у СІЗО міста Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 03 травня 2018 року відбував покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 22 червня 2018 року відбував покарання у СІЗО міста Миколаєва. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 25 липня 2018 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має.
01 листопада 2016 року засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М. розглядався на комісії, відповідно до статті 82 КК України, у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 82 КК України засуджений заохочень не мав, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.
04 липня 2017 року засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М. розглядався на комісії, відповідно до статті 81 КК України, у вигляді умовно - дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення. Після розгляду комісією, у порядку статті 81 КК України, заохочень не мав, три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Загалом за весь період відбування покарання засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М. має 9 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, а також 4 заохочення. У майстерні установи не працевлаштований. До робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо. Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не вбачає в цьому необхідність. Спілкується із засудженими негативної спрямованості. У відділенні веде пасивний та пристосовницький спосіб життя. За характером спокійний. У відношенні до представників адміністрації установи не завжди ввічливий та коректний, схильний до грубих висловів. Із засудженими не конфліктний. Потребує контролю з боку персоналу установи. З проведених бесід позитивних висновків для себе не робить, не вважає за потрібне. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, іноді отримує зауваження щодо несвоєчасного гоління. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки та передачі. Позову за виконавчими листами та аліментами не має. У скоєному злочині, зі слів, розкаюється частково.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши пояснення засудженого та його захисника, думку прокурора, суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, суд виходить з тих обставин, що за період з 04 липня 2017року та по теперішній час засуджений Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, Вижиіле, російською Вижиила) О.М.не змінив свого відношення до порядку відбування покарання за вироком суду, не довів, що твердо став на шлях виправлення, та своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення. Загалом за весь період відбування покарання має 4 заохочення та 9 стягнень, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.
Зазначені вище обставини свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 умовно-достроково звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також виходить з вимог ч.1 ст.6 КВК України, відповідно до якої в иправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з ч.2 ст.6 КВК України, р есоціалізація це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві; н еобхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

У відповідності з ч.3 ст.6 КВК України, о сновними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, пробація, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В судовому засіданні судом не встановлено процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , які б, на думку суду, створювали у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.130 КВК України, до засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 за весь період відбування основного покарання за вироком суду, заходи заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, як до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, застосовано лише чотири рази.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання за вироком Центрального суду міста Миколаєва від 13 лютого 2013 року, в порядку ст.81 КК України, суд також виходить з пункту 4.1 Рішення КСУ від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004, відповідно до якого справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Адекватність прийнятого судового рішення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Наявність даних обставин в сукупності приводить суд до переконання про відсутність правових підстав для застосування ст.81 КК України, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання ахисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах засудженого Вижиила (Вижиіла, Віжііла, Віжіїла, Вижиїла, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання, в порядку ст.81 КК України, за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 лютого 2013 року, - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено протягом 7 /семи/ діб з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1