В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1910/18

Провадження № 1-кп/348/339/18

14 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з уч. секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000595 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, проживає в незареєстрованому шлюбі, на утриманні нікого немає, тимчасово не працюючого, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

16.08.2018 року ОСОБА_5 прийшов до своєї тітки ОСОБА_6 , що проживає по АДРЕСА_1 з метою забрати частину грошей в сумі 8 000 грн. для придбання скутера, які він передав останній на зберігання після повернення із сезонних робіт. ОСОБА_5 побачив, що решта частина його коштів в сумі 1000 польських злотих та 2000 грн. зберігаються в пивниці поряд з грошима тітки і в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення цих грошей. 25.08.2018 року приблизно о 01:30 год., реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 спить і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття вхідних дверей, проник спочатку до житлового будинку, а в подальшому до пивниці, де з купи грошей, які були перев"язані гумовою резинкою, викрав їх частину в сумі 1600 польських злотих, що у відповідності до офіційного курсу НБУ становить 12 103,2 грн., думаючи, що крадіжка не буде помічена. Після вчинення крадіжки ОСОБА_5 залишив місце злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та дав показання про те, що проживає по АДРЕСА_1 разом зі своєю родиною і на життя заробляє тимчасовими заробітками. Після повернення із сезонних робіт з Польщі він влітку 2018 року передав на зберігання своїй тітці ОСОБА_6 зароблені ним кошти в сумі 1000 польських злотих та 10000 гривень.

Стосовно події 25.08.2018 року пояснив наступне. Ще 16.08.2018 року він прийшов до своєї тітки ОСОБА_6 , щоб забрати в неї частину своїх грошей в сумі 8000 грн. для придбання скутера. Гроші остання зберігала в пивниці, яка знаходиться всередині її житлового будинку. Тоді він побачив, де саме вона його гроші разом зі своїми зберігає і тоді в нього виник умисел на таємне викрадення частини цих грошей, щоб мати можливість на них відпочити. З цією метою він 25.08.2018 року приблизно о 01:30 год. прийшов до будинку ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_1 , і скориставшись тим, що остання спить, шляхом відкриття вхідних дверей, проник спочатку до житлового будинку, а потім до пивниці, де з купи грошей, які були перев`язані гумовою резинкою, викрав 1600 польських злотих, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Думав, що його крадіжка тіткою не буде помічена. Просить вибачення за скоєне, розуміє, що його дії були протиправними, потерпілій відшкодував завдані збитки, запевнив суд, що подібного більше не повториться і проситьсуд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила, що будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, просить його судово не карати та призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З враховуванням викладеного, суд, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку захисника, потерпілої та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчиненому, активно сприяв в розкритті злочину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

З врахуванням вище наведеного, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного злочину, а також того, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаюється, активно сприяв слідству, відшкодував спричинені збитки, а дані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з врахуванням всіх даних про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, ставлення самого обвинуваченого до скоєного та відсутності претензій у потерпілого до обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати ст. 69 КК України і при призначенні йому покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, а саме у виді громадських робіт.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до глибокого переконання про можливість та достатність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України, так як таке покарання буде відповідати особі винного, фактично скоєному, заподіяним наслідкам та обставинам, при яких вони були заподіянні і відповідно буде справедливим.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, у відношенні ОСОБА_5 не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ по справі - спецпакет, в якому знаходяться аркуш паперу із речовиною бурого кольору, і який знаходяться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1