КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали провадження по розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначене рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_5 , хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, однак ще має досить значний термін невідбутого покарання. Крім того, засуджений не довів своєю поведінкою, що став на шлях виправлення, не надав конкретних переконливих доказів того, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є належним чином не вмотивованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на доказах та вимогах закону. Вказує на те, що всупереч висновкам суду, на час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення та заслуговує умовно- дострокового звільнення від покарання: стягнень в розумінні ч.14 ст.134 КВК України не мав, 02 серпня 2018 року заохочений правами начальника установи; згідно характеристики керівника ДУ «Бориспільска виправна колонія №119» в ході відбуття покарання ОСОБА_8 зробив для себе позитивні висновки, порушень режиму не допускав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 1 заохочення; звертався з заявою про працевлаштування на підприємство установи, але у зв`язку із відсутністю навантаження працевлаштований не був; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки позитивної спрямованості; дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення до персоналу установи; дотримується санітарних норм свого спального місця, особистих речей; приймає активну участь у суспільному житті відділення та установи в цілому, у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, усі завдання виконує якісно у строк; підвищує свій загальноосвітній рівень, відвідує бібліотеку та лекції правового, економічного та естетичного змісту; підтримує зв`язки з рідними, має побачення, отримує передачі від них.

Зазначає, що згідно витягу із протоколу від 07 серпня 2018 року щодо заміни покарання на умовно-дострокове звільнення, комісія установи постановила направити матеріали відносно засудженого ОСОБА_5 до місцевого суду для вирішення питання про умовно- дострокове звільнення від відбуття покарання.

Посилання суду першої інстанції на скасування рішення комісії в цій частині за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 24.09.2018р. №34- 12856 вих.18, на думку захисника, не відповідають дійсності, оскільки вказане процесуальне рішення відсутнє в матеріалах справи, а тому посилання на нього є нікчемним та безпідставним.

Звертає увагу на той факт, що 07 серпня 2018 року представником БВК№119 ОСОБА_9 складено позитивного змісту психологічну характеристику засудженому ОСОБА_5 , а тому позиція та відмова представника БВК№119 в судовому розгляді справи по відношенню до клопотання засудженого не є логічно - послідовною та переконливою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора щодо залишення рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судової та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України вбачається, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника засудженого, колегія суддів вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконано належним чином.

Так, з матеріалів клопотання засудженого ОСОБА_5 вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув його клопотання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Згідно матеріалів справи, вироком Дарницького районного суду м.Києва від 03червня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2013 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 03червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2014 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року вирок Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2013 року скасовано в частині призначеного покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2015 року вирок Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року залишено без змін.

Вказаний вирок набрав законної сили 20 січня 2015 року.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

Початок строку відбування покарання 26березня 2015 року, а кінець строку 26 березня 2020 року.
На момент розгляду в суді клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання за вироком Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2014 року.

Окрім того, з матеріалів особової справи, зокрема останньої характеристики від 07 серпня 2018 року вбачається, що засуджений ОСОБА_5 під час знаходження в Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 14 квітня 2015 року. За час відбування покарання зарекомендував себе спочатку з негативної сторони, допустив 8 порушень режиму відбування покарання, за що мав стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. В ході проведення із засудженим соціально-виховної роботи, зробив для себе позитивні висновки та в подальшому порушень не допускав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Вимоги персоналу установи встановлені законодавством виконує, на зауваження реагує позитивно, робить для себе належні висновки.

За характером спокійний, врівноважений. Завжди утримує своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, має охайний вигляд. Приймає активну участь у суспільному житті відділення та установи в цілому. Приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, при проведені цих робіт усі завдання виконує якісно та в строк. Підвищує свій загальноосвітній рівень шляхом відвідування бібліотеки та лекцій правового, економічного та естетичного змісту.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально - корисну активність в організації їх роботи.

Разом з тим слід зазначити, що згідно ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України, кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими
Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Виходячи з вимог Закону, саме на адміністрацію установи виконання покарань, покладено обов`язок змінити погляди на життя засудженого, та відновити його в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства.
Разом з тим, згідно витягу із протоколу від 07 серпня 2018 року комісією було прийнято рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання про заміну покарання ОСОБА_5 на УДЗ. Однак рішення комісії в цій частині скасовано за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 24 вересня 2018 року № 34-12856 вих. 18.

Крім того, в період з 25 травня 2015 року по 13 липня 2016 року засуджений мав 8 стягнень: дві догани та 6 суворих доган. Станом на 14 січня 2017 року вказані стягнення погашені. За сумлінну працю та зразкову поведінку у 2 кварталі 2018 року засуджений 02 серпня 2018 року отримав лише одне заохочення у виді подяки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини свідчать про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, оскільки кількість отриманих засудженим стягнень, хоч вони на даний час і погашені, значно перевищує кількість отриманих ним заохочень.
Таким чином, на думку колегії суддів, засуджений ОСОБА_5 , хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання для застосування умовно-дострокового звільнення, однак ще має досить значний термін невідбутого покарання. Крім того, засуджений не довів своєю поведінкою, що став на шлях виправлення.
Колегія суддів не може не врахувати той факт, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а засуджений в свою чергу не надав конкретних переконливих доказів того, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

За таких обставин колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 7, 9, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, якийтримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/824/1195/2018
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1