УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 05.02.2019 р. ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.04.2019 р.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки ризики, котрі зазначені в ухвалі про обрання запобіжного заходу на даний час не відпали і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений та його захисники просили обрати більш м`який запобіжний захід цілодобий домашній арешт.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Представник потерпілих ОСОБА_9 просив клопотання прокурора задовольнити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 утримується під вартою з 21.02.2018 р. Строк утримання обвинуваченого під вартою закінчується 05.04.2019 р.
За цей час було проведено та завершене досудове розслідування, а обвинувальний акт направлено до суду. В судовому засіданні допитані усі потерпілі в цьому кримінальному провадженні.
При розгляді даного клопотання колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.
В обгрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, потерпілих, ґрунтується на припущеннях.
Окрім цього, необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 у іншому кримінальному провадженні порушував обраний стосовно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому є підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Однак такі доводи прокурора не відповідають дійсності, оскільки із змісту вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 23.10.2017 р. вбачається, що ОСОБА_6 бездоганно дотримувався процесуальної поведінки, належно виконував обов`язки, покладені на нього у зв`язку із застосуванням цілодобового домашнього арешту.
Також колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 має сім`ю, неповнолітніх дітей, а також постійне місце проживання (реєстрацію).
На переконання колегії суддів, можливість ОСОБА_6 впливати на свідків, потерпілих, ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності чи продовжити свою злочинну діяльність, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість більш м`який запобіжний захід домашній арешт із зобов`язанням обвинуваченого цілодобово не залишати місце проживання, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 350, 369, 372 КПК України, суд,-
постановив:
В клопотанні прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- не відлучатися із місця свого проживання без дозволу суду, крім випадків необхідних для явки в суд, лікування;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти негайно в залі судового засідання.
Строк дії ухвали закінчується 04.06.2019 р.
Ухвалу передати для виконання у Володимир-Волинський ВП ГУНП у Волинській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде складений 08.04.2019 р. та оголошений о 14 год. 08.04.2019 р. в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області.

Головуючий /-/ підпис

Судді /-/підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1