Дата документу 11.12.2018 Справа № 554/3485/18
Провадження № 1кс/554/4215/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 про відмову у залученні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000050 від 14.03.2018 та заяву про відвід слідчого, -
в с т а н о в и в :
До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову про відмову у залученні потерпілим від 03 травня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000050 від 14.03.2018.
В скарзі зазначає, що 25 квітня 2018 року він звернувся до слідчого УСБУ в Полтавській області із заявою про залучення його в якості потерпілого по кримінальному провадженню № 0000050 від 14.03.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, порушеному за його заявою за фактом перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронних органів. 03 травня 2018 року слідчим СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у залученні його як потерпілого. Вважає постанову спробою слідчого приховати злочинну діяльність правоохоронних органів, усунення його з кримінального провадження. В постанові слідчий зазначив, що розглянув матеріали і прийняв рішення, а в подальшому зазначає, що по справі призначена судово-медична експертиза та видане доручення оперативним співробітникам на встановлення та допит свідків. Тобто, постанова не відповідає вимогам ст. 9 КПК України , рішення прийнято не всебічно та упереджено. Слідчий не намагався встановити факт спричинення йому матеріальної, фізичної та моральної шкоди, а тому зробив невірний висновок про відсутність даних про спричинення йому шкоди. Також прохав розглянути питання про відвід слідчого, так як вважає його зацікавленою особою, спроможною на прийняття незаконних, упереджених рішень.
У судовому засіданні заявник вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у скарзі.
Представник заявника адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримала, вважає, що слідчий передчасно не визнав ОСОБА_3 потерпілим.
Слідчий СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.62).
Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України.
Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
У судовому засіданні встановлено, що за заявою ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 14.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Зі змісту постанови про відмову у залученні особи до кримінального провадження як потерпілого від 03 травня 2018 року вбачається, що згідно заяви ОСОБА_3 від 01.12.2017 року, 11.08.2016 року, 13.08.2016 року, 17.08.2016 року здійснювалося конвоювання останнього з камери ІТТ Зіньківського ВП до оперуповноваженого СКР Зіньківського ВП ОСОБА_6 , який застосовував до заявника фізичний примус. Під час допиту у якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що оперуповноважений СКР Зіньківського ВП ОСОБА_6 застосовував до нього фізичний примус (силу) та психологічний вплив з метою отримання зізнання у скоєному кримінальному правопорушенні. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 з 11.08.2016 року, тобто з моменту застосування до нього фізичної сили, не звертався за медичною допомогою у зв`язку із застосуванням до нього фізичного примусу. Також у постанові зазначено, що на даний час у кримінальному провадженні призначена судово-медична експертиза ОСОБА_3 з метою виявлення у нього тілесних ушкоджень (проведення якої на даний час триває), а також надано доручення оперативним співробітникам на встановлення та допит осіб, які можуть підтвердити зазначені у заві від 01.12.2017 року обставини. Вивчивши заяву про залучення потерпілого та проаналізувавши забрані матеріали кримінального провадження, слідство прийшло до висновку про відсутність обставин, які свідчать про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної та матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням. Останній за медичною допомогою за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень ні до Зіньківської ЦРЛ, ні до ІТТ Зіньківського ВП, ні до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» не звертався. Таким чином, не здобуто доказів, які б підтверджували застосування фізичного примусу та психологічного тиску, а отже спричинення моральної, фізичної чи майнової шкоди (а.с. 5).
Однак, з такими висновками слідчого повністю погодитися не можна з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не взято до уваги посилання заявника на застосування щодо нього психологічного впливу, зазначено те, що заява не може бути задоволена лише на підставі бажання заявника набути прав потерпілого та користуватися ними під час досудового розслідування, а також, що на теперішній час слідством не здобуто доказів, які б підтверджували наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.
При цьому слідчим вказано, що на даний час по справі призначена судово-медична експертиза ОСОБА_3 з метою виявлення у нього тілесних ушкоджень (проведення якої на даний час триває), а також надано доручення оперативним співробітникам на встановлення та допит осіб, які можуть підтвердити зазначені у заяві від 01.12.2017 року обставини.
Таким чином, до отримання висновку експерта та до встановлення осіб, які можуть підтвердити зазначені у заяві обставини, слідчим зроблений передчасний висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, а отже як наслідок і спричинення шкоди заявнику.
Слідчим не вказано, які самі дії проведено по встановленню наявності та розміру моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування в цій частині, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова слідчого УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000050 від 14.03.2018 року є передчасною та підлягає скасуванню.
В задоволенні вимог ОСОБА_3 про залучення його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Визнання особи потерпілою не віднесено діючим КПК України до повноважень слідчого судді.
Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення вказаної частини заяви.
Вирішуючи заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1)якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя,захисник або представник,свідок,експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити собі самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено самовідвід особами, які беруть участі у кримінальному провадженні.
Фактично заявивши відвід слідчому, заявник посилається на зацікавленість слідчого СВ УСБУ в Полтавській області, який спроможний на прийняття незаконних, упереджених рішень.
Слідчому судді не надано даних, які б достовірно вказували на те, що на теперішній час існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні у вказаному кримінальному проваджені.
Обставини, на які посилається захисник у заяві, не є підставами для відводу слідчого та не свідчать про необ`єктивність чи упередженість слідчого при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 14.03.2018.
Твердження заявника про упереджене та зацікавлене ставлення у даному кримінальному провадженні з боку слідчого об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку заявника діям слідчого.
За таких обставин, підстав для задоволення заяви не вбачається.
Керуючись ст. ст. 55, 77, 80-81, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 03 травня 2018 року по кримінальному провадженню № 0000050 від 14.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України скасувати.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 14.03.2018 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1