ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2381/18 Номер провадження 11-кп/814/393/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , позбавленої батьківських прав щодо малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимої,

засудженої вироком Ордженікідзевським районним судом м.Запоріжжя від 08.11.2016 р. за ст. 121 ч.1,71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання період з 14.12.2015р. по 08.11.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотивуючи своє рішення, суддя врахувавши особу засудженої, кількість заохочень та стягнень, характеристику начальника НВК № 65 щодо засудженої, відомості про її посередню поведінку, дійшов висновку про відсутність підстав для її умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Просить переглянути ухвалу районного суду та звільнити умовно-достроково від відбування покарання.

Вказує, що працює і добросовісно виконує свої обов`язки, режим не порушує, тому просить застосувати ст..81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції виходив з того, що засуджена ОСОБА_7 своєю посередньою поведінкою не довела своє виправлення, а відтак підстави для задоволення її заяви відсутні.

Так, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
Так, по даній справі ОСОБА_7 засуджена вироком Ордженікідзевським районним судом м.Запоріжжя від 08.11.2016 за ст. 121 ч.1, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 14.12.2015 року, кінець строку відбування покарання 12.12.2018 року.
В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до характеристики на засуджену від 27.09.2018, ОСОБА_7 характеризується добре, має одне заохочення від 03.08.2018 за виконання покладених обов`язків а дотримання правил поведінки та шість стягнень, які накладені за час перебування в СІЗО.
Також, комісією установи від 08.05.2018 ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст..82 КК України в зв`язку з тим, що засуджена не довела свого виправлення.
Окрім того, відповідно до повідомлення ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» ОСОБА_7 звільнена 12.12.2018р. з вказаної установи за відбуттям строку покарання та вибула за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 на час звернення до суду в повній мірі не довела свого виправлення.

За таких обставин апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4