Справа №583/5410/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/41/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №583/5410/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 25.05.2018 за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ст. слідчий Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з погодженим з прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК та неможливістю застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою з метою забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки та недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 26.11.2018 о 20-00 годині він проник до домоволодіння ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2 та відкрито заволодів паливом з автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 типу А-92 в кількості 10л., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року було задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 лютого 2019 року включно, а також визначено розмір застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі складає 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто) гривень.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, що йому загрожує, а також обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді.

За змістом доводів апеляційної скарги адвокат вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, вказує, що слідчий суддя належним чином не врахував обставини, які на думку захисника, є вагомими, зокрема те, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та відсутній виклад обставин з посиланням на матеріали кримінального провадження, які б підтверджували наявність таких ризиків. Окрім того, зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_12 , хоч в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо того, що він дійсно покидав своє місце проживання, за адресою якого йому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю. Наголошує на тому, що підозрюваний свою вину не визнав, однак хоче сприяти слідству та розкриттю злочину, адже зацікавлений в тому, щоб провадження відносно нього було закрито. Окрім того, вказує, що органом досудового розслідування не надано жодної інформації, яка б підтвердила факт порушення підозрюваним обов`язку носити електронний браслет, а також його відсутність в час вчинення злочину за місцем проживання. На підтвердження вказаного факту посилається на те, що слідчим в судовому засіданні не було надано витягу із журналу обліку порушень, виявлених за допомогою електронних засобів контролю, усіх фактів надходження сигналу тривоги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області перебуває кримінальне провадження за №0000775 від 27 листопада 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

03 грудня 2018 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

20 грудня 2018 року ст. слідчий Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 з погодженим з прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, за результатами розгляду якого клопотання було задоволено з визначенням розміру застави - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі складає 88100 (вісімдесят вісім тисяч сто) гривень.

При розгляді клопотання слідчий суддя дійшов висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що наведені в клопотанні обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, перевірялися слідчим суддею при розгляді клопотання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, вказаний злочин ним було вчинено під час дії іспитового строку, визначеного вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 25.05.2018, яким останній засуджений за ч.2 ст.186 КК України, до того ж інкримінований злочин було скоєно в період перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом, обраним в кримінальному провадженні №00000427 від 08.07.2018 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, враховано, що підозрюваний скоїв новий умисний корисливий злочин, не зважаючи на раніше застосовані до нього процесуальні заходи. Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового слідства та суду, оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення повторно, вчиняти нові кримінальні правопорушення, в тому числі корисливі злочини проти власності, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому більш м`які запобіжні заходи не можуть попередити передбачені ст.177 КПК України ризики і забезпечити належну процесуальну поведінку особи.

З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Дані висновки слідчого судді узгоджуються з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного під вартою з наведених в ухвалі слідчого судді підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, обраний ОСОБА_7 запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним у цьому кримінальному провадженні обставинам, а матеріали даного кримінального провадження містять достатньо доказів, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За змістом доводів апеляційної скарги захисника не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням.

Зокрема, посилання захисника на те, що в матеріалах провадження відсутні докази щодо того, що ОСОБА_7 дійсно покидав своє місце проживання, за адресою якого йому обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколами допиту потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , які вказали, що саме ОСОБА_7 відкрито заволодів паливом з автомобілю, належного потерпілій. Колегія суддів вважає, що ставити під сумнів їх покази про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення злочину немає підстав.

Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_7 не визнає свою вину, а також те, що органом досудового розслідування під час розгляду клопотання в документальній формі не підтверджено факт порушення підозрюваним правил носіння електронного засобу контролю та відповідно домашнього арешту, колегія суддів не знаходить такими обставинами, що безумовно спростовують необхідність його тримання під вартою на час проведення досудового розслідування, оскільки характеризуючи особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 має схильність до вчинення умисних злочинів, а відсутність офіційного працевлаштування, постійного законного джерела доходів, відсутність міцних соціальних зв`язків дає підстави вважати,що існує імовірність того, що підозрюваний зможе вчинити інші злочини.

При цьому необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож доводи захисника щодо того, що ОСОБА_7 не міг вчинити злочин з огляду на те, що не покидав своє місце проживання, матеріалами справи не підтверджуються та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Питання щодо обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, апелянтом не ставиться.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні за поданою захисником апеляційною скаргою відсутні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.