Справа № 351/2278/17
Провадження № 1-кп/351/156/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Чинадієво Мукачівського р-ну Закарпатської обл., жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, має на утриманні 3 (трьох) неповнолітніх дітей, раніше судимої, 03.09.2015р. Тернопільським міськрайонним судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, 07.07.2017р. Галицьким районним судом м. Львова шляхом повного складання з вироком Тернопільського міськрайонного суду від 03.09.2015 до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, 06.09.2017р. засудженої Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків для себе не зробила, вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.

Так, обвинувачена 28.05.2016р. приблизно о 15:00 годині, переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проникла всередину житлового будинку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно повторно викрала грошові кошти в сумі 31 000 (тридцять одну тисячу) гривень, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядилась на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю, суду пояснила, що на кінці весни 2016 року перебуваючи у смт. Заболотів та займаючись жебрацтвом, заходила у господарства. Зайшовши на подвіря ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 та побачивши, що у будинку потерпілої нікого не має, у неї виник умисел на крадіжку коштів і вона проникла у середину будинку, де почала шукати гроші. Знайшовши під подушкою гроші в сумі 31000 грн., викрала їх та покинула даний будинок. Вказані гроші використала на власні потреби. Усвідомила неправомірність вчиненого, щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності,

у зв`язку з похилим віком та погіршенням стану здоровя. Покарання обвинуваченій просила призначити на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, пересвідчився у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм про позбавлення права оскарження обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку. Таким чином, суд визнав недоцільним дослідження доказів кримінального провадження щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а її діяння слід кваліфікувати за ст.185 ч.3 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднане з проникненням у житло.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 185 ч.3 КК України, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 є тяжким злочином.
До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченої суд відносить щире каяття у вчиненному, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку .

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона неодноразово судима, не працевлаштована, тому суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винної можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попередньго вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та те, що засуджена вчинила даний злочин до постановлення попередніх вироків, а саме: згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 07.07.2017р. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, і призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та 850,00 гривень штрафу, який на підставі ч.3 ст.72 КК України необхідно виконувати самостійно та відбуває покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2017р., згідно якого початок строку відбування покарання визначено з моменту затримання 25.06.2017р., тому обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України.

Згідно із ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винної.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченої.
Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Суд, керуючись ст.ст. 69, 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2017р. за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі .
Враховуючи вимоги п.23 постанови ПВСУ від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирок Снятинського районного суду та вирок Тернопільського міськрайонного суду від 03.09.2015р., виконувати самостійно.
Стягнути із ОСОБА_4 3447,62 (три тисячі чотириста сорок сім) гривень (шістдесят дві) копійки витрат за проведення експертиз в дохід держави.

Початок строку відбування покарання необхідно рахувати з часу затримання 25.06.2017р., згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.09.2017р.

Речові докази: два уламки скла, на яких в подальшому було виявлено слід пальця руки та слід долоні руки, а також штори зі слідами речовини бурого кольору, схожими на кров, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду ОСОБА_1