Ухвала

іменем України
26 березня 2019 року

м. Київ
справа № 296/7/12-к
провадження № 51-485 км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю:
скаржника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року про відновлення строку на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
встановив:
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у відновленні строку на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року вказану постанову суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить прийняти рішення, яким відновити йому строк на касаційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року.
Під час касаційного розгляду суддя ОСОБА_1 , який є доповідачем у вказаній справі, заявив самовідвід з підстав передбачених частиною 1 пунктом 4 статті 54 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК) 1960 року.

Прокурор підтримав заявлений самовідвід. ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.

Перевіривши матеріали, що наявні в розпорядженні касаційної інстанції, Суд дійшов до висновку про наступне.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2016 року, де ОСОБА_1 був суддею-доповідачем у складі колегії суддів, залишено без зміни постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2015 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про відновлення строків оскарження до касаційного суду постанови Корольовського районного суду від 21 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 18 грудня 2008 року, та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року.
Вказаними судовими рішеннями вирішувалося питання щодо відновлення строку на касаційне оскарження постанови районного суду від 21 листопада 2008 року та ухвали апеляційного суду від 18 грудня 2008 року.
Із судових рішень, які стали предметом касаційного оскарження вже у Верховному Суді, вбачається, що ОСОБА_4 повторно звернувся до суду із клопотанням про відновлення йому строку на касаційне оскарження постанови районного суду від 21 листопада 2008 року та ухвали апеляційного суду від 18 грудня 2008 року.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 54 КПК 1960 року суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За таких обставин, участь судді ОСОБА_1 , котрий був суддею-доповідачем та перевіряв правильність вирішення питання про відновлення строку на касаційне оскарження постанови районного суду від 21 листопада 2008 року та ухвали апеляційного суду від 18 грудня 2008 року у складі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та є доповідачем у цій справі у Верховному Суді, викликає сумнів у його неупередженості.
Враховуючи наведене та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 54 , статтею 16-2 КПК 1960 року, Суд

постановив:
заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити та здійснити повторний автоматизований розподіл матеріалів провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3