Справа № 283/44/18
провадження №1-кп/283/57/2018
У Х В А Л А
16 листопада 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1

з секретарем судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу Малинського районного суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи службовою особою, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Любовичі», переслідуючи на меті умисел направлений на умисне невиконання вироку, що набрав законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 22.05.2012 року, будучи належним чином повідомленим про вирок Малинського районного суду від 15.06.2012 року в частині повернення майна потерпілому ОСОБА_4 , маючи реальну можливість та законні підстави виконати рішення суду, протягом 2012-2017 років шляхом відмови повертати майно, умисно не виконав вирок суду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності за ч.2 ст.382 КК України, оскільки склад даного злочину є злочином з формальним складом та є закінченим з моменту вступу рішення в законну силу, тобто 22 травня 2012 року.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_5 з підстав, того що даний злочин відноситься до триваючих, а тому підстави для застосування судом вимог ст. 49 КК України відсутні. Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про неґрунтовність заявленого клопотання.

Відповідно до положень ст. 49 КК України, яка встановлює правила звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

Як вбачається з матеріалів провадження та норм кримінального закону інкриміноване ОСОБА_6 протиправне діяння є триваючим злочином з матеріальним складом, тобто злочин вважається закінченим з моменту фактичного закінчення злочинного процесу.

Строк давності стосовно триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дій або бездіяльності з волі або всупереч волі особи, а щодо продовжуваних злочинів і з дня вчинення останньою тотожного діяння з тих, що об`єднані єдиним злочинним наміром та складають продовжуваний злочин. Строк давності щодо триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дій або бездіяльності.

При цьому, останнім за часом епізодом невиконання судового рішення в частині повернення майна є 09 вересня 2017 року, а отже саме зазначена дата і є моментом закінчення протиправної діяльності обвинуваченого та початком обчислення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, з огляду на наведене, а також з урахуванням результатів простих арифметичних розрахунків, відсутні підстави вважати, що станом на 16.11.2018 року щодо ОСОБА_6 закінчилися строки притягнення його до кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки такі строки мали б закінчитися лише 09.09.2022 року

Керуючись ст. 49 КК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 382 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, - відмовити.

Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності оскарженню не підлягає.

Суддя