Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/103/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2018 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького Апеляційного Суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2018 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синьки Благовіщенського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, одруженого, із однією малолітньою та однією неповнолітньою дітьми на утриманні, із середньою освітою, безробітного, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік; на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 02 травня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, порушуючи вимог п.п.2.9 (а), 12.4 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Skoda Octavia А5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перевозив в якості пасажирів потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , рухався в світлу пору доби зі швидкістю близько 150...200 км/год., по насипній дорозі «Червоні Маяки - виїзд на авто дорогу Джулинка - Гайворон», зі сторони с. Мечиславка, в напрямку с. Червоні Маяки, на території Ульяновського району Кіровоградської області.
Ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п.п. 12.1 та 12.2 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу.
Під час руху по рівній ділянці проїзної частини дороги, внаслідок недотримання безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, ОСОБА_7 не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини, а саме на праве узбіччя по ходу його руху, та в подальшому перекидання транспортного засобу в полі.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Skoda Octavia А5 ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 102 від 06.09.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійно-скалкового перелому 12 грудного хребця зі стисканням спинного мозку та порушенням функції тазових органів, вказані тілесні ушкодження несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.
Судове рішення суду першої інстанції оскаржено прокурором у кримінальному провадженні, заступником прокурора області до початку апеляційного перегляду по суті змінено апеляційні вимоги сторони обвинувачення.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю три роки.

Також стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3 742 гривні 20 копійок.

В обґрунтування своїх вимог наводить такі доводи.

Судом першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону, не додержуючись рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму ВСУ, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, суд безпідставно звільнив ОСОБА_7 з випробуванням як від основного, так і від додаткового покарань.

Крім того, в резолютивній частині вироку суду першої інстанції зазначено рішення суду про відшкодування процесуальних витрат.

Залучення стороною обвинувачення експертів та проведення експертиз у межах кримінального провадження здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; тобто, при ухваленні обвинувального вироку, суд має стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів на користь держави.

У даному випадку, суд першої інстанції не зазначив у вироку, на чию користь стягнено процесуальні витрати.

На первинно подану апеляційну скаргу прокурора внесено заперечення стороною захисту, а саме адвокатами обвинуваченого, які, вказуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю три роки, стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням судових експертиз у розмірі 3 742 гривні 20 копійок, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатів в інтересах обвинуваченого, які не заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора щодо вирішення питання про відшкодування процесуальних витрат, в іншій частині вимог прокурора апеляційну скаргу заперечили, звернули увагу на особу обвинуваченого, який продовжує виплату коштів у відшкодування шкоди потерпілому, зваживши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Особою, яка подала апеляційну скаргу, не оспорюється фактичних обставин справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого, тож, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження та доказам у кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України правильною.

Прокурором внесено зміни до раніше поданої апеляційної скарги, де прокурор просить ухвалити новий вирок, у зв`язку із неправильним звільненням обвинуваченого судом першої інстанції від основного та від додаткового покарань, а також просить вирішити питання відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні на користь держави.

Змінену апеляційну скаргу прокурора колегія суддів приймає в частині вирішення питання відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні на користь держави.

Щодо ухвалення вироку з підстав неправильного звільнення обвинуваченого судом першої інстанції від основного, а також і від додаткового покарань, - в цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє вимоги апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийнятого рішення суду апеляційної інстанції наступні.

Судом першої інстанції звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, і як те убачається з оскаржуваного вироку суду, таке звільнення застосовано і щодо основного покарання у виді позбавлення волі, так і щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції помилково застосовано положення ст. 75 КК України при звільненні обвинуваченого від відбування додаткового покарання з випробуванням, є слушними, проте слід зауважити на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.
Згідно із ч. 4 ст. 403 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
Прокурор, фактично, просить погіршити становище обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ставить питання ухвалити новий вирок, яким, зокрема, звільнити обвинуваченого з випробуванням від відбування лише тільки призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, а додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами прокурор пропонує призначити без застосування ст. 75 КК України.
Зміни до апеляційної скарги тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого і їх прокурором подано за межами строків на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, який становить тридцять днів з дня його проголошення (з 04 червня 2018 року).
Враховуючи зазначене вище, вимоги зміненої апеляційної скарги прокурора у вказаній частині не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції з процесуальних підстав.
Відносно вимог зміненої апеляційної скарги прокурора щодо неправильного вирішення судом першої інстанції питання відшкодування процесуальних витрат, - колегія суддів погоджується із цими доводами, і вважає, що в цій частині змінена апеляційна карга прокурора підлягає задоволенню.
Стаття 118 КПК України визначає види процесуальних витрат у кримінальному провадженні, зокрема, п. 3 ч. 1 цієї норми закону до таких видів процесуальних витрат відносить витрати, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як убачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, суд, при розподілі процесуальних витрат, в резолютивні частині вироку не зазначив, на чию користь розподілено процесуальні витрати на залучення експертів, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відтак, в цій частині вирок суду першої інстанції підлягає зміні, із правильним зазначенням рішення щодо розподілу процесуальних витрат.
Тож, зважаючи на зазначене вище, колегія суддів частково задовольняє змінену апеляційну скаргу прокурора, змінює вирок суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині розподілу процесуальних витрат.

Вважати правильним зазначення у резолютивній частині вироку: «Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3 742 гривні 20 копійок, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні».

В іншій частині вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3