Ухвала
Іменем України
5 лютого 2019 р.

м. Київ
справа № 750/469/18
провадження № 51-465 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року щодо нього,
встановив:
вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий,

засуджений за:
- частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- частиною 2 статті 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 71 КК до покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 1 вересня 2016 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців без конфіскації майна.
Початок відбування покарання визначено обчислювати з 16 січня 2018 року та зараховано у строк відбування покарання період з 8 жовтня 2017 року по 18 жовтня 2017 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 93029, 96 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково стягнуто з ОСОБА_4 71023,79 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 15 000 грн моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишено без зміни у виді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави та вирішено питання з речовими доказами.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 рокущодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з ухвалою апеляційного суду, просить її змінити та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців без конфіскації майна.
Зокрема вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Одночасно, перевіривши касаційну скаргу засудженого, колегія суддів вбачає, що він не дотримався вимог статті 427 КПК при подачі скарги.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК .
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений, вказуючи на незаконність ухвали зазначає, що суд апеляційної інстанції залишаючи без зміни вирок районного суду, не звернув уваги на неправильне при призначенні остаточного покарання статей 70 та 71 КК, однак такі доводи засудженого належним чином не обґрунтовані з урахуванням змісту оскаржуваного рішення.
Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, засуджений не погоджується із сумою, яку суд першої інстанції стягнув на користь потерпілих у частині відшкодування моральної шкоди, однак не наводить доводів такої позиції, як і не зазначає у прохальній частині вимоги щодо вирішення цивільного позову.
До того ж, у касаційній скарзі засуджений просить змінити лише ухвалу апеляційної інстанції, однак вказує про незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції, оскільки мотивувальна частина касаційної скарги суперечить її прохальній частині.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року щодо нього, залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3