ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/283/19
Провадження № 1-кс/210/352/19
У Х В А Л А
іменем України
"29" січня 2019 р. Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали клопотання заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів в рамках кримінального провадження № 0000055 від 19.01.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 375 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2019 року прокурор Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів в рамках кримінального провадження № 0000055 від 19.01.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 375 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що Другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000055 від 19.01.2017 за фактом постановлення суддею ОСОБА_5 завідомо неправосудних рішень та з інших питань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 375 Кримінального кодексу України.

Так, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року судді ОСОБА_5 позовні вимоги за позовом ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - задоволено.

На підставі вищенаведеного судового рішення державним реєстратором ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 07.09.2016 здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Допитаний в якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_8 надав показання, що його батько ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, веде антисоціальний спосіб життя та за своєю кваліфікацією не спроможний на складення процесуальних документів до суду.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.09.2016 заочне рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23 серпня 2016 року по справі №175/2716/16-ц - скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (оприлюднено 01.12.2016) та 28.09.2016 позов ОСОБА_6 (іпн. НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання права власності залишено без розгляду.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу №2760 від 02.12.2016 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_10 (іпн. НОМЕР_2 ).

В подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 30.01.2017 на підставі договору купівлі продажу №378 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_12 .

При цьому, рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 № 147 від 22.07.2010 р. «Про закріплення житла…» за неповнолітнім ОСОБА_13 , 2001 р.н., закріплено право на проживання та користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира перебувала у комунальній власності ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.06.2003 №1549 та рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.11.2003 № 11/13.

Таким чином, вищенаведене може свідчити про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , протиправно вибула із комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська шляхом винесення вказаного заочного рішення суду та проведення ряду реєстраційних дій з нерухомим майном державними реєстраторами, що призвело в тому числі до позбавлення права на житло неповнолітнього ОСОБА_13 .

Аналогічна ситуація склалась під час винесення суддею ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 заочних судових рішень, якими визнавались право власності на об`єкти нерухомості, що перебували у комунальній власності:

- від 14.12.2015 у справі № 2-175/4446/15 ц, яким визнано право власності на нежитлове приміщення № 2 пл. 34,3 кв.м. у будівлі АДРЕСА_2 , що перебувала у комунальній власності, за ОСОБА_10 ;

- від 15.06.2016 у справі № 175/218/16-ц, яким визнано за ОСОБА_14 право власності на нежитлове приміщення № 5, площею 169,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , а також за ОСОБА_15 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_4 , площею 39,9 кв.м.;

- від 20.02.2017 у справі № 175/146/17-ц, яким визнано за ОСОБА_16 право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 54,8 кв.м., та інші.

Крім того, 22.07.2015 суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 винесено постанову в адміністративній справі №175/1742/15п, якою притягнуто до адміністративної відповідальності особу за ч. 2 ст. 184 КУпАП, незважаючи на те, що в період із 13.07.2015 по 24.07.2015 ОСОБА_5 перебував у черговій відпустці, а з 14.07.2015 по 23.07.2015 знаходився у м. Анталія (Туреччина).

Встановлено, що ОСОБА_5 користується мобільним телефоном № НОМЕР_3 , що підтверджується рапортом ст. о/у УЗЕ в Дніпропетровській області ОСОБА_17 .

Просить надати тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, що перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ( АДРЕСА_6 ) і містять інформацію щодо власника абонентського номеру НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 .

У судовому засіданні, слідчий заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться інформація.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження. Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно зі ст. 163 ч. 5 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слід зазначити, що як вбачається з Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, окрему проблему становить подання слідчими та прокурорами разом з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів копій документів, в тому числі витягу з ЄРДР, які належним чином або взагалі не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

Так, прокурором, в обґрунтування клопотання, подано копії документів, які не засвідчені належним чином, зокрема, надана копія Вироку суду від 03.03.2015 року та копія рішення суду від 23.08.2016 року, які не завірені судом який видав вказані рішення суду, відсутній підпис судді, гербова печатка суду та ін..

Зазначаючи про належність засвідчення копій вироку та рішення суду, слідчий суддя зазначає, що відповідно до п. 13.6. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173 (далі - Інструкція), копії судових рішень, що набрали законної сили, мають бути підписані відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності. На вимогу нотаріальних органів, органу ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на копії судового рішення зазначається інформація про те, що оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи (кримінального провадження).

Крім того, відповідно до п.п. 13.7., 13.8. Інструкції, копії судових рішень мають бути належним чином оформлені та засвідчені відбитком гербової печатки суду. Якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована нитками на п`ять проколів, а на зворотному боці останнього аркуша - скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду, із зазначенням кількості зшитих аркушів. До копії судового рішення, до якого внесено зміни, обов`язково додається копія ухвали апеляційного (касаційного) суду, яким судове рішення змінено, а також за наявності - копії додаткового рішення, копії ухвал про виправлення описок тощо.

Однак в порушення зазначених вище норм прокурором до заяви додані копії рішення та вироку суду не належної якості та не завірені належним чином.

Крім того, до клопотання, в якості додатку долучено копію постанови суду від 22.07.2015 р. (справа № 175/1742/15-п, пр.. № 3/175/455/15), яка роздрукована з ЄДРСР, з якого неможливо ідентифікувати особу, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, натомість персональні дані замінено літерними та цифровими позначеннями (ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та інше).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про доступ до судових рішень», ЄДРСР це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 ЗУ «Про доступ до судових рішень», у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені такі відомості: місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; реєстраційні номери транспортних засобів; номери банківських рахунків, номери платіжних карток; інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні; інші відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями. З мотивів безпеки у текстах судових рішень у кримінальних справах, відкритих для загального доступу відповідно до цього Закону, можуть не зазначатися відомості щодо імен (ім`я, по батькові, прізвище) суддів, які розглядали судову справу, та учасників судового процесу.

А отже, вищевказана копія постанови суду позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цього документу.

Крім того, всі копії документів, долучені до клопотання, в тому числі і витяг з ЄРДР, належним чином взагалі не засвідчені.

Випадки, коли клопотання про надання доступу до речей і документів обґрунтовано лише формально, до нього не додано жодного доказу на обґрунтування викладених слідчим або іншим учасником кримінального провадження, який має право на його подання, доводів, не можуть бути оцінені як недоліки клопотання, оскільки свідчать про їх необґрунтованість.

Аналіз вище викладених норм Закону, дають слідчому судді право прийти до висновку, що в конкретному випадку, прокурором надано не засвідчені копії витягів з ЄРДР, та інших долучених до клопотання документів, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді.

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя не може прийняти рішення про обґрунтованість клопотання про надання тимчасового доступу до інформації, з метою недопущення порушень прав людини, які закріплені ст. 8 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», а тому слідчий суддя приходить до висновку, що на дане клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей та документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1