Справа № 206/1648/19
Провадження № 1-кс/206/413/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2019 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів,
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.
Вислухавши слідчого, дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів з огляду на таке.
Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Крім того, відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Так, слідчий просить у своєму клопотанні отримати тимчасовий доступ до документів які підтверджують вчинення дій співробітниками КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) направлених на перевірку відомостей отриманих від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » щодо підстав підвищення ціни на паливо, однак обґрунтування того, що співробітники КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР повинні вчиняти будь-які дії щодо перевірки відомостей щодо підвищення цін, слідчий не навів.
З приводу отримання тимчасового доступу до документів, що стали підставою для укладання додаткової угоди № 1 до договору про закупівлю паливно-мастильних матеріалів, то в самій додатковій угоді № 1 до договору про закупівлю товарів № 9/18 від 02.03.2018 року зазначено підстави у відповідності до яких було прийнято цю угоду. Крім цього жодного, обґрунтування того, що такі документи існують, їх конкретні види, слідчий також не навів.
З приводу отримання тимчасового доступу до завірених належним чином копій довіреностей на осіб уповноважених представляти інтереси КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) виданих у період часу з 01.03.2018 по 31.12.2018, то слідчий також не обґрунтував необхідності отримання цих відомостей саме в період з 01.03.2018 по 31.12.2018.
Посилання слідчого, що отримані документи «мають доказове значення у даному кримінальному провадженні та необхідні для встановлення об`єктивної істини, в тому числі для встановлення та допиту свідків кримінального правопорушення, проведення експертиз та призначення перевірок», слідчий суддя вважає необґрунтованим та недоведеним, оскільки із клопотання слідчого не зрозуміло, яким чином документи на які слідчий просить отримати тимчасовий доступ будуть мати доказове значення та необхідні слідчому для встановлення свідків.
Також, посилання слідчого що в результаті укладання додаткової угоди було зменшено кількість палива, яке повинно було постачатись на КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), а саме бензину А92 на 6300 л., дизельного палива на 6600 л. та посадовими особами КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) було зайво перераховано на рахунки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » грошові кошти в сумі приблизно 150 000 гривень, в якості оплати за поставлено за завищеною ціною на паливо не підтверджено жодним доказом долученим до клопотання та навпаки спростовується договором про закупівлю товарів № П9/18 від 02.03.2018 та додатковою угодою № 1 до цього ж договору.
З приводу посилання слідчого у своєму клопотанні на те, що «отримати зазначену інформації іншим способом неможливо», слідчий суддя вважає за необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
У відповідності до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадженняіз клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. У відповідному клопотанні зазначаються, окрім іншого, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Так, частинами 1, 2 ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не зазначено обґрунтування та не підтверджено того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом.
Окрім цього, слідчий просить отримати тимчасовий доступ до договорів, з усіма додатками, укладені між КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на постачання паливно-мастильних матеріалів, додаткові угоди, специфікації без зазначення конкретного періоду укладення цих договорів, водночас до клопотання долучає договір про закупівлю товарів № П9/18 від 02.03.2018 та додаткову угоди № 1 до цього ж договору, укладені між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР, при цьому інформація про всі укладені договори міститься в мережі Інтернет на офіційному сайті за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 та згідно Переліку договорів, укладених КП " ІНФОРМАЦІЯ_2 " через електронну систему закупівель у 2018 році, договір про закупівлю товарів № П9/18 від 02.03.2018 є єдиним укладеним договором між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР.
Статут КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР також міститься на офіційному сайті Комунального підприємства за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів.
В той же час, слідчий просить надати слідчому Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_3 та/або іншому слідчому, якому доручено здійснення досудового розслідування у провадженні, на підставі його доручення співробітникам оперативного підрозділу оперуповноваженому УЗЕ в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_7 тимчасовий доступ до документів, що перебувають у власності КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДМР ЄДРПОУ ( НОМЕР_1 ), юридична адреса: ін. АДРЕСА_1 без зазначення ПІБ слідчих, що позбавляє суд можливості винести законне рішення, яке буде відповідати вимогам КПК України.
Окрім цього, слідчим не було долучено до клопотання постанов про призначення групи слідчих та прокурорів , а відтак погодження даного клопотання та участь у розгляді клопотання - є такими, що здійснені у порушення зазначених у даній ухвалі норм, оскільки прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 не підтвердили свої повноваження щодо подання та погодження клопотання.
Далі, щодо зміни кваліфікації кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, до ЄРДР, окрім іншого, вноситься попередняправова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Чинний КПК України передбачає, що зміна кваліфікації кримінального правопорушення може відбуватись у випадках передбачених ст. 279 КПК України (після повідомлення про підозру), та ст. 338 КПК України (під час судового розгляду).
При цьому, необхідно зазначити, що перелік випадків/підстав, які б за наслідком свого виникнення мали наслідком зміну кваліфікації кримінального правопорушення до повідомлення особі про підозру, законодавством не передбачено.
Необхідно зазначити і те, що п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, встановивши відсутність складу злочину передбаченого ст. 356 КК України, кримінальне провадження мало бути закрите. За встановленими відомостями до ЄРДР мають бути внесені нові дані та розпочате нове досудове розслідуванняза новим кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя вважає за необхідне, також, послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з позицією ВСС України, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи (витяг), яке обговорено та схвалено на нараді суддів судової палати у кримінальних справах 21.05.2014 та на засіданні пленуму ВССУ 17.10.2014 - недолучення оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, також є підставою для відмови в його задоволенні.
Аналогічного висновку, щодо підстав для відмови в задоволенні клопотання, слід дійти і при розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.
При цьому, порядок засвідчення копій документів здійснюється відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_11 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_12 від 07.04.2003 № 55. Завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, дати засвідчення копії.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, жодна копія документу, яка долучена до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог ІНФОРМАЦІЯ_11 «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_12 від 07.04.2003 № 55, що позбавляє слідчого суддю можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Таким чином, слід дійти висновку, що стороною обвинувачення не було долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин викладених у клопотанні.
У свою чергу КПК України містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади, включаючи, крім іншого, і заборону вилучення будь-яких документів і речей, що не мають прямого відношення до справи, яка розслідується.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.
Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з частиною другою вказаної статті КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Порядок тимчасового доступу до документів під час досудового розслідування врегульовано главою 15 КПК України, за змістом якої надання стороні кримінального провадження документів передбачено на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України, окрім іншого, закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відтак законодавство України встановлює чіткі правові механізми для отримання правоохоронними органами інформації з обмеженим доступом та документів.
Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення невмотивованих клопотань слідчого по кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), що належним чином не засвідчені, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що долучені докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та т.і.) свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів слідчим уважати відповідними і достатніми, не можливо.
З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого, а в діяннях прокурора, який повинен здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, слідчий суддя вбачає невиконання своїх обов`язків відповідно до ст. 36 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159-164, 369-372 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити повністю.
Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1