Справа № 520/7021/18
Провадження № 1-кп/520/303/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

перекладачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001678 від 11.05.2018 року, відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, громадянина Азербайджану, азербайджанець, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, без реєстрації, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

27.09.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнений 03.10.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_13 вчинив кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

11.05.2018 року у обвинуваченого ОСОБА_13 , який знаходився біля адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури № 1, розташованої по вул.. Краснова, 10 в м. Одесі, виник злочиний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел обвинувачений ОСОБА_13 11.05.2018 року біля 16 години 20 хвилин, на пішохідному переході по вулиці Краснова, 10 в м. Одесі, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у нанесенні правою рукою удару в обличчя потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив її тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, садна та синця грудної клітки, шляхом ривку з шиї останньої, відкрито викрав її майно, а саме: золотий ланцюжок, сплетіння «бісмарк», довжиною біля 25 см. вагою 7 грамів, вартістю 11 000 гривень, золотий кулон у вигляді літери «А», вагою 0, 94 грами, вартістю 1500 гривень, золотий кулон з зображенням «Божої матері», вагою 2 грами, вартістю 2500 гривень, а всього на суму 15 000 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_13 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, не визнав повністю та пояснив, що він 11 травня 2018 року у обідній час знаходився за місцем свого мешкання, після чого поїхав грати в футбол з своїм товаришем на площу 10 Апреля в м. Одесі в санаторії СБУ, де перебував з 17:00 до 19:: годин. На досудовому слідстві показів не давав відповідно до ст.. 63 Конституції України, крім того співробітники поліції та слідчий наносили йому побої.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_13 винним себе не визнав, суд вважає, що його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження і підтверджується показами свідків досліджених під час судового розгляду, стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:
-показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що 11.05.2018 приблизно о 16:30 вона була на роботі, вийшла у магазин, коли вона поверталась на роботу по пішохідному переході загорілось червоне світло світлофора. Вона звернула увагу на обвинуваченого у зв`язку з тим, що обвинувачений був одягнутий у толстовку, на голові був капюшон, а на вулиці було жарко, з під капюшону вона бачила, що у нього чорне волосся та коротка стрижка. Обвинувачений стояв напроти та посміхався коли вона переходила дорогу приблизно на середині дороги обвинувачений вдарив її в груди та зірвав з неї ланцюжок з двома кулонами у вигляді богоматері, букви «А» та золотим хрестиком. Після того, як обвинувачений зірвав з неї ланцюжок вона закричала, але продовжила переходити через дорогу, на тротуарі стояли її колеги ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .. Разом з ними вона бачила, як обвинувачений сідав в автомобіль Ауді А4, номера якого були іноземними. Через де який час їй повернули під схоронну розписку кулон у вигляді букви «А». Обвинуваченого впізнає за ростом, ходою, по контуру обличчя.
-показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював таксистом на автомобілі «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 , весною, в денний час доби, йому зателефонував ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , їм необхідно було поїхати на 11 ст. Великого Фонтана. Під час їзди по вул. Краснова між Адміральським проспектом та площею Толбухіна в м. Одесі, ОСОБА_17 попросив зупинитися, він вийшов з автомобіля та пішов по своїх справах, через 5 хвилин повернувся в автомобіль з пляшкою фрешу. Далі ми продовжили рух, він завіз ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на «Ленпоселок», після чого поїхав по своїх справах. ОСОБА_17 був одягнутий у чорну теплу кофту с капюшоном, та шорти.
-показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засідання пояснив, що він 11.05.2018 року приблизно о 16:30 годин стояв на вулиці Краснова в м. Одесі, біля парковки в цей час пройшов молодий чоловік одягнутий в чорну теплу кофту с капюшоном, одягнутим на голову та шортах, враховуючи що на вулиці вже було дуже тепло звернув на нього увагу, він йшов зі сторони центру у напрямку площі Толбухіна по бордюру. Зупинився на регульованому світлофором пішохідному переході, після чого на зелений сигнал світлофора разом з іншими людьми почав переходити через проїзну частину, в цей час відволікся і почув жіночий крик, вище зазначена особа почала бігти по протилежній стороні вулиці, а жінка кричала на пішохідному переході, після чого перейшла через дорогу, це була потерпіла ОСОБА_10 , яка повідомила, що в неї зірвали золотий ланцюжок та кулони.

-показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він у травні 2018 року разом з колегою по роботі ОСОБА_19 вийшли на вулицю та побачили особу, яка йшла повз них, він був одягнутий у толстовку чорного кольору з капюшоном, шорти, білі носки та чорні кросівки це був обвинувачений. Через якийсь проміжок часу почули скрик, обернулися, побачили потерпілу ОСОБА_10 , вона стояла посередині дороги. В цей час від неї відбігав обвинувачений, він пробіг вдовж вул. Краснова, після чого він сів в сріблястий автомобіль.

-показами свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні пояснив, що він знайом з обвинуваченим 2-3 роки, мешкають на одному районі «Ленпоселок». Йому належить автомобіль сріблястого кольору Audi A4 з іноземними номерами, даний автомобіль орендує водій ОСОБА_21 . Він зателефонував ОСОБА_22 і попросив відвезти його на 13 ст. Великого Фонтану до дружини передати гроші, це відбувалось в день приблизно о 13:00 годині, водій ОСОБА_21 сказав, що підійшов чоловік та попросив його підвезти, він погодився. Приїхали на 13 ст. Великого Фонтану через де який час вийшов молодий чоловік знаходився в автомобілі йому було приблизно 30 років з круглим лицем, одягнутий у спортивні штани, салатового кольору, кофту, після чого поїхали на «Ленпоселок» через Люстдорфську дорогу у напрямку Ж/Д вокзалу, молодий чоловік який їхав з ними попросився вийти біля магазину, через декілька хвилин повернувся. Молода людина та обвинувачений ОСОБА_17 це різні люди.
Обставини скоєння кримінального правопорушення крім показів свідків також підтверджуються:

-витягом з ЄРДР №0001678 від 11.05.2018 року;
-рапортом оперативного чергового Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 11.05.2018 року з якого вбачається, що заявниця ОСОБА_10 повідомила біля 16:30 на пішохідному переході невідомий зірвав золотий ланцюжок з двома кулонами та побіг у напрямку Адміральського проспекту, молодий, худорлявий хлопець, не високого росту, був вдягнутий в толстовку чорного кольору з капюшоном, бріджи та кросівки, на голові капюшон;
-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.05.2018 року від ОСОБА_10 ;
-протоколом огляду місця події від 11.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що предметом огляду був пішохідний перехід на вул.. Краснова, 10 в м. Одесі, в ході детальнішого огляду був виявлений сріблястого кольору хрестик розміром 5х4 см;
-заявою ОСОБА_10 від 14.05.2018 року;
-висновком експерта № 1017 від 29.05.2018 року з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , 1990 року народження, і даних медичної документації на неї, приходжу до наступних підсумків: При зверненні за медичною допомогою у ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження: садно та синець грудної клітки. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 11.05.2018 року. Вказані ушкодження могли утворитися при механізми, на який вказує ОСОБА_10 . Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_13 який скоїв відносно неї грабіж 11.05.2018 року;
-протоколом огляду місця події від 11.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що під час огляду автомобіля «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 били вилучені ключи від автомобіля Audi A4» державний номер НОМЕР_1 , предмет зовнішні схожі на ніж, флешки, розкладний ніж, ювелірний вироб в формі букви «А»;
-протоколом огляду речей та документів від 12.05.2018 року;
-постановою про визнання предметів речовим доказом від 12.05.2018 року;
-протоколом огляду речей і документів від 12.05.2018 року з фото таблицею;
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала кулон жовтого кольору у вигляді літери «А», який належить їй та був зірваний з шиї 11.05.2018 року приблизно о 16:30 годин на пішохідному переході по вул.. Краснова, біля адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури № 1;

-протоколом огляду речей та документів від 12.05.2018 року;

-постановою про визнання предметів речовим доказом від 12.05.2018 року;

-протоколом огляду речей та документів від 14.05.2018 року з фото таблицею;

-про визнання предметів речовим доказом від 14.05.2018 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що свідок ОСОБА_16 впізнає особу під номером 1 на якій зображений ОСОБА_13 , дана особа знаходився в автомобілі Audi A4» державний номер НОМЕР_1 11.05.2018 року біля 16:30 годині в районі адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури №1, вийшов з вказаного автомобіля та згодом повернулась, був одягнутий у чорну толстовку з капюшоном одягнутим на голову, бріджи, білі носки та чорні кросівки;
-відгуком про незалежну оцінку вартості рухомого майна від 21.05.2018 року;

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 186 ч. 2 КК України від 22.05.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_13 був затриманий о 18:30 годин;

-ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2018 року з якої вбачається, що відносно ОСОБА_13 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

-протоколом огляду речей та документів від 14.05.2018 року з CD-диском під час перегляду відео запису вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 переходить проїзну частину по пішохідному переходу по вул.. Краснова в м. Одесі біля адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури №1 на зустріч їй рухався молодий чоловік вдягнутий у чорну толстовку з капюшоном на голові, бріджи, білі носки та чорні кросівки зовнішнє схожий на обвинуваченого ОСОБА_13 ;
- постановою про визнання документів речовими доказами від 14 травня 2018 року з якої вбачається що два відео файли, на яких відображено вчинення даного кримінального правопорушення визнати речовим доказ у кримінальному проваджені № 0001678 від 11.05.2018.
В ході судових засідань був допитаний свідок ОСОБА_20 , який по суті скоєного кримінального правопорушення пояснив, що він в день скоєння кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_10 пересувався з водієм ОСОБА_16 на автомобілі сріблястого кольору марки Audi A4 з іноземною реєстрацію по місту Одесі, зупинялись на вул. Краснова на не великий проміжок часу, також підтверджує, що в автомобілі знаходився молодий чоловік, але категорично заперечує, що це був обвинувачений ОСОБА_13 , суд вважає покази свідка ОСОБА_20 в частині показів опису людини, яка знаходилась в автомобілі та одежі, яка була одягнута та нього не прийнятними. Крім цього суд вважає, що є підстави ставити під сумнів покази в зазначеній частині, у зв`язку з тим, що свідок ОСОБА_20 та обвинувачений ОСОБА_13 знайомі між собою й у них можливі дружні стосунки. В іншій частині показів свідка ОСОБА_20 , суд вважає, що вони відповідають дійсності та узгоджуються в повному обсязі з матеріалами кримінального провадження та показами свідків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 показав, що працівники поліції та слідчий спричиняли йому тілесні ушкодження, перевіривши дані покази, суд приходить до висновку, що дані покази є надуманими та не відповідають дійсності, тому що під час обрання запобіжного заходу відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.05.2018 року у присутності захисника ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_13 не скаржився на несення йому тілесних ушкоджень з боку працівників поліції.

В судових дебатах захисник ОСОБА_7 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_13 досудовим слідством та судовим розглядом не доказано вчинення його підзахисним інкримінованого кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що потерпіла бачила особу одягнуту в чорну куртку з капюшоном, на голову і не могла його впізнати, тому що не бачила обличчя. Під час перегляду відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_13 зображений на відеозапису, крім того свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_14 бачили лише особу в чорні куртці з капюшоном на голові та не впізнали обвинуваченого. Орган досудового слідства стосовно свідка ОСОБА_16 чинив тиск, свідок ОСОБА_20 взагалі заперечував причетність обвинуваченого ОСОБА_13 до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи вище наведене та те, що всі сумніви щодо не доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, у зв`язку з чим просить обвинуваченого ОСОБА_13 виправдати.

Аналізуючи промову захисника ОСОБА_7 , в сукупності матеріали кримінального провадження та обставини, які з`ясовані під час судових засідань з якими погодились усі учасники судового провадження та не оспорювались, суд приходить до висновку, що підстав для виправдовування обвинуваченого відсутні та не знаходять свого підтвердження. Потерпіла ОСОБА_10 на досудовому слідстві та в судовому засіданні впізнавала обвинуваченого, як особу яка вчинила відносно неї злочин, дані обставини підтверджуються протоколом впізнання від 22.05.2018 року так і в судовому засіданні, свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_14 в судовому засіданні ретельно описали особу, яка проходила повз них по вул.. Краснова в м. Одесі, в судовому засіданні впізнали обвинуваченого ОСОБА_13 , як особу яку вони бачили у день скоєння кримінального правопорушення за ростом, ходою, овалом лиця та чорним волоссям.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Під час допиту свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні жодної заяви від свідка про тиск на нього з боку органів досудового слідства суду не надходило, тому суд вважає, що заява захисника ОСОБА_7 є безпідставною та не відповідає дійсності.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість протягом практично необмеженого періоду часу створював необхідні умови для виконання прокурором і захистом їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні докази по справі в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_13 є тяжким злочином.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_13 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всіх обставин, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_13 , беручи до уваги обставини щодо судимостей обвинуваченого, які свідчать про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_13 на вчинення корисливих злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільноі небезпеки, обставини вчиненого злочину, характер і небезпеку скоєного, не відшкодування збитків потерпілій, за місцем мешкання характеризується посередньо, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, яка свідчить про відсутність будь якого каяття за вчинене, те, що він не усвідомлює суспільну небезпеку свого діяння, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Потерпілою ОСОБА_10 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 15 000 гривень.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд, дослідивши докази надані потерпілою на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 000 гривень дійшов висновку, що наведений позов підлягає частковому задоволенню. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що потерпілій ОСОБА_10 було повернуто ювелірний виріб у вигляді букви «А» вагою 0,94 грама, вартістю 1500 гривен, тому суд вважає необхідним вирахувати вартість ювелірного виробу у вигляді букви «А» з розміру вимог потерпілої про стягнення завданої матеріальної шкоди.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 13500 (тринадцять п`ятсот тисяч) гривень.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з часу фактичного затримання з 22.05.2018 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Речові докази золотий кулон у вигляді букви «А», вважати повернутими потерпілій ОСОБА_10 .

Речовий доказ - Audi A4» державний номер LT GOS267, сірого кольору, зв`язку ключів запалювання до автомобіля Audi A4» державний номер НОМЕР_1 та два предмети схожі на пульти сигналізації повернути власнику.
Речовий доказ схожий на ніж біля 60 см знищити.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 13500 (тринадцять п`ятсот тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

С0уддя ОСОБА_1