Справа №5-253/2010
Провадження №1-в/639/25/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про відновлення строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року задоволено подання адміністрації Харківського слідчого ізолятора. Суд постановив ОСОБА_4 , засудженого вироком Калужського обласного суду від 04.04.2006 року за ч. 3 ст. 69, п. «к» ч. 2 ст. 105, ч. 3 ст. 30, п. «к» ч. 2 ст. 105 КК РФ до 14 років позбавлення волі, а також вироком Калужського районного суду Калужської області від 02.08.2006 року за ч. 4 ст. 111 КК РФ до 10 років позбавлення волі (постановою Калужського районного суду Калужської області у відповідності до ч. 5 ст. 69 КК РФ ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді вісімнадцяти років позбавлення волі, з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму), вважати засудженим за п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ст. 70, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 71 КК України до 18 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 31.05.2005 року.

ОСОБА_4 було подано апеляцію на вказану постанову, в якій останній, окрім іншого, просить відновити йому строк апеляційного оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_4 просив його клопотання про відновлення строків подання апеляції на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року задовольнити. В обґрунтування вимог клопотання ОСОБА_4 посилався на істотне порушенням судом першої інстанції вимог КК України, а також на те, що він по прибуттю до України з Російської Федерації не був обізнаний з діючим законодавством України про кримінальну відповідальність, він не мав захисника, а подання адміністрації Харківського слідчого ізолятора було розглянуто без його участі.

Перевіривши доводи клопотання, заслухавши засудженого, думку прокурора, який проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність підстав для відновлення пропущеного засудженим строку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України (1960 року) апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року була вручена ОСОБА_4 22.06.2010 року, про що свідчить відповідна розписка (а.с. 6).

Згідно відбитку штемпелю поштового відправлення апеляцію на вказану постанову, яка датована 05.11.2018, засудженим було направлено 14.11.2018 року, тобто більш ніж через 8 років після отримання копії постанови, а отже ним пропущений строк апеляційного оскарження вказаної постанови.

Відповідно до ч.ч. 2. 3, 4 ст. 353 КПК України (1960 року), у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав відновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, суд не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання засудженого, адже копія оскаржуваної постанови була вручена ОСОБА_4 , йому були відомі зміст та мотиви прийнятого рішення, апеляцію на вказану постанову засуджений подав більш ніж через 8 років після отримання її копії, поважних причини подання апеляції з таким суттєвим пропуском встановленого кримінально-процесуальним законодавством строку ОСОБА_4 не наведено та судовим розглядом їх не встановлено.

При цьому у п.п. 46, 47 Рішенні по справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13, статус остаточного 29.01.2016 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).
Судовим розглядом не встановлено причин пропуску ОСОБА_4 строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року, які б за своїм характером виправдовували втручання у принцип правової визначеності, а тому в задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 353 КПК України (1960 року), суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відновлення строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року відмовити.

Визнати апеляцію ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.05.2010 року такою, що не підлягає розгляду.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляції на неї до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії постанови.

Суддя ОСОБА_1