Справа № 739/1081/18
Провадження № 1-в/739/46/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за участю секретаря: ОСОБА_2 прокурора: ОСОБА_3 захисника: ОСОБА_4 засудженого: ОСОБА_5 представника УВП №31: ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засiданi в м. Новгород Сіверський в режимі відео конференції з Державною установою «Новгород Сіверська виправна колонія № 31» клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання -

В С Т А Н О В И В:
До Новгород Сіверського районного суду Чернігівської області в порядку ст.206 КПК України, надійшло клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищення граничних строків тримання під вартою. В обгрунтування клопотання зазначає, що 20 вересня 2000 рокуйого було поміщено до Слідчого ізолятора № 19 Львівської області.
11 вересня 2001 року вироком Львівського обласного суду відносно нього було скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та виправдано. Строк тримання під вартою встановлено було до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року вирок залишено без змін. Тобто, з 29 січня 2002 року, вирок Львівського обласного суду від 11 вересня 2001 року набув законної сили після розгляду судом касаційної інстанції у Верховному Суді України.
Вважає, що до теперішнього часу вирок Львівського обласного суду від 11 вересня 2001 року не звернуто до виконання та він незаконно тримається під вартою і тому вимагає негайного звільнення. Під час розгляду клопотання в режимі відеоконференції зас. ОСОБА_7 наполягав на задоволенні його клопотання та негайному звільненні. Адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання зас. ОСОБА_7 зазначивши, що вона обгрунтована а засуджений незаконно тримається під вартою тому його слід негайно звільнити. Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання і звертала увагу слідчого судді, що відносно засудженого в матеріалах справи мається вирок суду, який набрав законної сили тому його тримання під вартою є законним. Представник УВП №31 ОСОБА_6 зазначив, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться на законних підставах, а в листі від 27.02.2002 року про виконання вироку суду дійсно допущена описка. Клопотання подане в порядку ст.206 КПК України. Згідно до вимог ч.2 ст.206 КПК України, слідчий суддя отримавши з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутністю судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі. Як вбачається з ч.3 ст.206 КПК України, виконавши вимоги, вказані в ч.2 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Тобто, згідно до вимог статті 206 КПК України, слідчий суддя отримавши відомості які створюють обґрунтовану підозру щодо можливого незаконного позбавлення волі особи, зобов`язаний: - прийняти заходи щодо доставляння позбавленої свободи особи до слідчого судді; - перевірити законність позбавлення волі особи; - негайно звільнити незаконно позбавлену свободи особу. Вказані повноваження стосуються виключно осіб, які позбавлені свободи на час розгляду такої скарги. Тобто вказаною статтею чітко вказаний перелік дій слідчого судді, при розгляді скарги, поданою в порядку ст.206 КПК України. Інші дії, в тому числі і встановлення законності чи незаконності дій посадових осіб при зверненні до виконання вироку суду, давати оцінку відсутності розпорядження про виконання вироку в матеріалах особової справи засудженого під час відбування ним покарання у виправних закладах, не входить в компетенцію слідчого судді при розгляді скарги (клопотання), поданої в порядку ст.206 КПК України. Як встановлено, 10 вересня 2001 року вироком Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтею 17, пунктами «г», «ж» статті 93, пунктами «г», «ж» статті 93, частиною першою статті 222, частиною першою статті 223 КК Укарїни (1960 року), та із застосуванням статті 42 КК України (1960 року) призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 29 січня 2002 року вирок Апеляційного суду Львівської області від 10 вересня 2001 року залишено без змін. Згідно статті 401 КПК України (1960 р.) (чинного на час винесення вироку) вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією. Відповідно до частини другої статті 404 КПК України (1960 року) (чинного на час винесення вироку) суд разом з своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок. Пунктом 4 частини першої статті 49 КК України (1960 року) передбачалося, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили 10 років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі на п`ять років. Аналогічне за своїм змістом положення закріплено у статті 80 КК України. Аналіз наведених вище правових приписів свідчить, що головною умовою та підставою для виконання обвинувального вироку суду є набрання ним законної сили, а не наявність відповідного розпорядження суду про виконання вироку. З особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що ній міститься вирок, що набрав законної сили і на підставі якого останній відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Також у вказаній особовій справі міститься рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі про визначення засудженому ОСОБА_7 виду установи виконання покарань, і наряд про направлення останнього до Новгород-Сіверської УВП №31 для відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Вищенаведене підтверджує законність утримання ОСОБА_8 під вартою. Відповідно до п. 10, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, є порушенням незалежності та самостійності суду. З огляду на вищевикладене слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 утримується під вартою законно та підстави для застосування до останнього вимог ст. 206 КПК України відсутні. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що права та свободи ОСОБА_8 не порушені і дотримані в повному обсязі, останній тримається під вартою законно, а тому заява ОСОБА_7 є необґрунтованою та безпідставною. На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_7 , в порядку ст. 206 КПК України, про звільнення від відбування покарання щодо незаконного тримання під вартою відмовити.
Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1
Повний текст ухвали оголошено 23 листопада 2018 року о 15 год.20 хв.