ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/24/19
провадження № 1-кс/753/415/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого групи слідчих - старшого слідчого СУ ГУ НП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Радніковка, Уманського району Черкаської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима в силу ст. 89 КК України, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2018 року за № 0000866, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з процесуальним керівником - прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 строком на два місяці.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити частково й продовжити строк дії запобіжного заходу до 30 діб.

Захисник ОСОБА_4 вважала клопотання необґрунтованим і просила частково його задовольнити - застосувати домашній арешт у нічний час доби.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала захисника.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрювану та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя встановив такі обставини.

Як вбачається із матеріалів клопотання, що ОСОБА_7 , не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, але прагнучи збагатитись будь-яким шляхом, у тому числі і незаконним, ставши на шлях скоєння злочинів, організував та очолив стійку організовану групу, до складу якої поряд з ним, увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, розподілив між ними функції та розробив злочинний план протиправної діяльності організованої групи на території Одеської області та міста Києва, а саме торгівлі людьми, а так само вербування, переміщення, переховування, передачі та одержання людини, з метою експлуатації, з використанням примусу, обману та їх уразливого стану, для власного збагачення та збагачення членів організованої групи осіб.

Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, в невстановлений в ході досудового розслідування день, час та місці, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , будучи керівником сільськогосподарського ТОВ Агрофірма «Факел», розробив злочинний план щодо залучення малозабезпечених громадян, які перебували у скрутних життєвих обставинах, шляхом обману до примусової праці на сільськогосподарських угіддях ТОВ Агрофірми «Факел» на безоплатній основі, з метою отримання прибутку від заняття сільськогосподарською діяльністю.

Втілюючи в життя злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вирішив організувати вербування шляхом обману групи малозабезпечених людей для працевлаштування на сільськогосподарських угіддях, не повідомляючи про дійсний вид роботи і умови праці, здійснити їх переміщення до Одеської області, Біляївського району, до вказаного сільськогосподарського підприємства. В подальшому, шляхом погроз життю і здоров`ю, примусити без їх згоди безоплатно виконувати роботи на сільськогосподарських угіддях, тобто залучити до примусової праці.

Розуміючи, що для здійснення даного плану необхідно створення організованої групи з розподілом функцій її учасників, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , почав підшуковувати осіб, готових увійти до складу організованої групи для скоєння даного виду злочинів.

Так, в невстановлений в ході досудового розслідування день, час та місці ОСОБА_7 разом із своєю дружиною ОСОБА_8 , бажаючи реалізувати свій злочинний план по створенню організованої групи запропонували ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та іншим невстановленим в ході досудового розслідування особам, увійти до складу організованої ним групи і за грошову винагороду здійснювати вербування малозабезпечених громадян з уразливим психологічним та фізичним станом для подальшої їх примусової трудової експлуатації на сільськогосподарських угіддях ТОВ Агрофірма « Факел ». Отримавши згоду вказаних осіб на участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи, ОСОБА_7 узгодив з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та іншими невстановленими особами, функції кожного, які останні будуть здійснювати в ході діяльності організованої групи, а також суму грошових коштів, які отримуватимуть за виконання своїх функцій.

Таким чином, ОСОБА_7 створив і очолив організовану групу, до складу якої увійшли і надали згоду на систематичне вчинення злочинів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та інші невстановлені особи, яка представляла собою стійке об`єднання трьох і більше осіб, спеціально зорганізованих для систематичного скоєння злочинів, а саме здійснення торгівлі людьми та дій, пов`язаних з вербуванням людей і переміщенням по території України з метою залучення до примусової праці. Всі учасники групи були об`єднані єдиним планом щодо вчинення злочинів з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім членам групи.

У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності ОСОБА_7 розподілив ролі та завдання кожного учасника організованої групи.

Так, організована злочинна група в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та інших невстановлених осіб в період з серпня 2017 року по 10 листопада 2018 року, реалізуючи єдиний злочинний умисел, здійснювали вербування, переміщення, переховування, передачу та одержання людей, з метою їх експлуатації ( примусової праці ), з використанням обману, та уразливого стану цих осіб.

Так, згідно розподілених функцій ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , повинні здійснювати підшукування малозабезпечених громадян з уразливим психологічним та фізичним станом на Центральному залізничному вокзалі в м. Києві та Центральному залізничному вокзалі в місті Одеса, вербувати, переміщувати, а також передавати останніх ОСОБА_19 , ОСОБА_16 , та іншим членам організованої групи осіб в Одеській області, Біляївського району для примусової трудової експлуатації на сільськогосподарських угіддях ТОВ Агрофірма « Факел », які згідно відведеної їм ролі, шляхом застосування фізичного насильства, та погроз застосування такого фізичного насильства, примушували осіб до праці, контролювали роботу цих осіб, обмежували у вільному пересуванні, а саме поза волею останніх утримували силоміць у бараках, які не придатні для проживання, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в свою чергу здійснювали фінансування, контроль указаної, незаконної діяльності та розподіленням отриманих грошових коштів між членами організованої групи.

10 листопада 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня їй повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 146 КК України.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні підстави, які вказують на обгрутованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту потерпілих, протоколами огляду та іншими матеріалами.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року ОСОБА_5 застосовананий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_21 продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 07 лютого 2019 року.

Враховуючи те, що строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню продовжено по 07 лютого 2019 року, з метою попередження можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України"про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд вважає, що жоден із альтернативних цілодобовому домашньому арешту запобіжних заходів, не взмозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею процесуальних обов"язків.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При викладених обставинах слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім цілодобового домашнього арешту, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також можливим її спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про продовження строку застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують перебування підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Так, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування здобуті дані про наявність такого ризику як можливість переховуватися від органів досудового розслідування так суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977 / 96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведений і такий ризик, як можливість незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показань.
Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваної від органів досудового розслідування, то існування такого ризику є цілком ймовірним. Так, ОСОБА_5 хоча і є раніше несудимою особою, проте в силу ст. 89 КК України, разом із тим підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, її роль у вчиненні злочину. Відтак наведене є достатньо вагомими підставами для прийняття підозрюваної спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового рослідування, а також можливості іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню.
З урахуванням визначеного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у тому числі вік підозрюваної, відсутність місця роботи, обставини вчинення злочину, її роль у ньому, та інші дані, що характеризують вказану особу, а також з огляду за суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування інших більш м"яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної повіденки вказаної підозрюваної, та є підставами для продовлення запобіжного заходу у вигляді цілодобового дошашнього арешту.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176 - 177, 181, 194, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого групи слідчих - старшого слідчого СУ ГУ НП у місті Києві капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Радніковка Уманського району Черкаської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2018 року за № 0000866, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на тридцять днів, з дня постановлення даної ухвали, й в межах строку досудового розслідування, тобто - до 07 лютого 2019 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора або слідчого судді, суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційнгого суду протягом п"яти днів.

Слідчий суддя