В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/202/19

Провадження № 1-кп/348/218/19

03 травня 2019 року м. Надвірна Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000836 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні немає нікого, тимчасово непрацюючого, не судимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

16 листопада 2018 року приблизно о 17:00 год. між обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп"яніння, у літній кухні по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , та його матір`ю ОСОБА_7 на грунті тривалих неприязних стосунків виник черговий словесний конфлікт, під час якого в обвинуваченого виник злочинний умисел заподіяти своїй матері ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 підійшов до своєї матері ОСОБА_7 та правою рукою тричі наніс їй удари в лівий бік голови, внаслідок чого вона через крісло впала на підлогу. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 , незважаючи на те, що ОСОБА_7 лежить на підлозі, ногами умисно наніс їй декілька ударів по різних ділянках тіла, а саме в грудну клітку, живіт, стегна, ноги, після чого самостійно припинив наносити удари та вийшов з будинку на подвір`я. Після конфлікту ОСОБА_7 самостійно вийшла з літньої кухні та зайшла в приміщення житлового будинку, що знаходиться на одному подвір`ї в АДРЕСА_1 , де присіла на диван та через деякий час внаслідок отриманих тілесних ушкоджень померла. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 84-Д від 17.01.2019 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої травми правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені, гемопневматораксом, яка призвела до виникнення гострої легенево-серцевої недостатності, що і було безпосередньою причиною смерті. Судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_7 встановлено: закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодження легені та гемопневматораксом, садна та синці обличчя, синці грудної клітки, синець ділянки правого плечового суглобу, синець поперекової ділянки справа, синець передньої стінки живота справа, синець правого стегна, синець правої сідниці, синець ділянки правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів незадовго до настання смерті на що вказує їх характер. Встановлена закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені, гемопневматораксом має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, решта виявлені тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.2 ст. 121 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання про те, що він зі своєю матір"ю ОСОБА_7 проживали за однією адресою в АДРЕСА_1 , зокрема він в літній кухні, а мама в житловому будинку. Стосунки між ними рашіне були досить хорошими, однак після того як приблизно десять років тому його мама попала під скорочення на роботі, вона дуже змінилася, стала конфліктною людиною, почала зловживати спиртними напоями, часто вчиняла з ним безпричинні сварки, однак він намагався їх уникати. Через таку поведінку матері він і проживав в літній кухні, а не в житловому будинку.

Стосовно події 16 листопада 2018 року пояснив наступне. В цей день він різав дрова зі своїм знайомим ОСОБА_8 , після чого вони поїли і випили по 100 грам горілки. В подальшому ОСОБА_9 поїхав додому, а його мати ОСОБА_7 , прийшовши до нього в літню кухню, почала сваритися з ним, чого він не дав тому гроші за роботу. Він, щоб уникнути сварки, пішов надвір різати дерева, однак мама, будучи на його думку в нетверезому стані, надалі кричала на нього, що він все робить не так. Він намагався не вступати з нею в суперечку, пішов помитися, однак його мати ОСОБА_7 знову прийшла і почала його ображати та питати за гроші. Не всилі терпіти таке відношення до себе, він не стримався і умисно вдарив її не сильно по голові рукою, потім наніс ще сильніший другий та третій удари по голові. Після третього удару вона впала на підлогу, і він тоді ще зо два рази її копнув по тілу, взяв сигарети та вийшов на вулицю покурити. Після цього його мати ОСОБА_7 встала з підлоги і пішла до себе в житловий будинок, і він почув, що двері в будинку зачинилися за нею. На наступний день він пішов на роботу і не бачив своєї матері. Через два дні від конфлікту мама не виходила на вулицю і він вирішив подивитися, що з нею. Він зайшов до будину, так як мав свій ключ, і побачив, що мати ОСОБА_7 напівлежить на дивані, а коли вона на його питання не відреагувала, він підійшов до неї ближче і виявив, що вона померла. Це для нього стало цілковитим шоком, він ніби заціпенів і не знав, що далі має робити. Він про це нікого не повідомив, пішов до себе в літню кухню, де, роздумуючи про побачене, вирішував, як покінчити життя самогубством. Про даний конфлікт він розповів вже після того, як приїхав його дядько ОСОБА_10 . Заподіяти смерть своїй матері він не хотів. У вчиненому щиро розкаюється, просить вибачення за скоєне, згідний понести покарання за свій вчинок, однак просить надто суворо його не карати.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина доводиться іншими зібраними по кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він проживає у смт.Битків, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, та є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_5 по лінії матері ОСОБА_7 . Його матір та брат проживали в АДРЕСА_1 . Зазначив, що покійна його мати ОСОБА_7 була конфліктною людиною, досить часто могла вживати спиртні напої, безпричинно зі всіма влаштовувала сварки та скандали. По цій причині він рідко навідувався додому, так як зі своєю сім"єю проживає в іншому селі. Через поведінку матері, яка ні до кого не прислухалася, його брат не міг створити свою сім"ю. Вказав, що брат ОСОБА_5 не є конфліктною людиною, заробляв гроші, які давав матері ОСОБА_7 , але вона в більшості їх витрачала на спиртне. Про те, що його брат ОСОБА_5 побив матір ОСОБА_7 , він дізнався від свого дядька ОСОБА_10 , так як в цей період часу він перебував у м.Києві. Додому він повернувся 30 листопада 2018 року, а 01 грудня 2018 року він похоронив матір. Вважає в тому, що трапилося, є доля провини самої матері, хоча жодне насильство для нього є неприйнятним. Просить суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_5 , претензій матеріального чи морального характеру до нього він немає.

Вказані пояснення потерпілого суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів, та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку, встановленому КПК України (у редакції 2012 року зі змінами та доповненнями).

Правдивість показань потерпілого про розвиток подій об`єктивно узгоджується з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків та дослідженими документами.

Так, свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив, що він є братом померлої ОСОБА_7 . Коли він в 20-х числах листопада 2018 року повернувся з відпочинку з Єгипту, йому подзвонила медсестра з медпункту с.Лісна Тарновиця та повідомила, що його сесетри ОСОБА_7 давно не видно в селі. Тому він вирішив поїхати до неї додому, але двері йому ніхто не відчиняв. В подальшому він пішов до сільської ради, та подзвонив до дільничого офіцера поліції і на "102", та у службу "МНС". Коли приїхали працівники поліції, він в себе з дому взяв інструменти, щоб відкрити вхідні двері в будинку сестри. Повернувшись до господарства сестри, він побачив, що в літній кухні горить світло, з ванної кімнати вийшов його племінник ОСОБА_5 , якого він запитав де мати, на що той відповів, що вона в хаті і дав ключ від дверей. Коли він відкрив двері, то виявив, що його сестра ОСОБА_7 мертва і напівлежала на дивані, її голова була повністю синя та побита. Про те, що сталося, його племінник ОСОБА_5 вже розповів поліції. Окрім того вказав, що ОСОБА_11 по своїй суті спокійний, працьовитий, а його сестра ОСОБА_7 була конліктною людиною і сама могла спровокувати обвинуваченого.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_12 суду повідомила, що вона працює завідувачем ФАП в с.Лісна Тарновиця, Надвірнянського району. Житловий будинок померлої ОСОБА_7 знаходиться навпроти ФАП. В кінці листопада 2018 року прибиральниця будинку культури с.Лісна Тарновиця зазначила, що ОСОБА_7 вже довший час не видно, тому вона вирішила про це повідомити брата останньої ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_7 було виявлено померлою в її житловому будинку. Коли вона побачила ОСОБА_7 , остання знаходилася на дивані в напівсидячому положенні і по зовнішніх даних та запаху було очевидно, що вона померла близько тижня тому. Також вказала, що померла була конфліктною людиною, і що вона могла спровокувала бійку з своїм сином ОСОБА_5 .

Оцінюючи показання потерпілого та свідків обвинувачення, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об"єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об"єктивними доказами.

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність у потерпілого та свідків будь-якого мотиву щоб обмовити обвинуваченого.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину також доведена матеріалами кримінального провадження, а саме:

- рапортом інспектора-чергового СРПП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 29.11.2018 року, зареєстрованим під № 7971, про те, що29.11.2018 року в АДРЕСА_1 виявлено тіло померлої ОСОБА_7 (а.к.п. 50);

- протоколом огляду місця події від 29.11.2018 року та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що місцем проведення огляду є територія господарства, за адресою АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено труп громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було транспортовано до моргу Надвірнянської ЦРЛ для проведення СМЕ. (а.к.п. 51-58 );

- протоколом огляду місця події від 30.11.2018 року та фототаблицею, з якого вбачається, що в морзі Надвірнянської ЦРЛ за адресою вул.Руднєва,22 "а" в м.Надвірна, Івано-Франківської області, проведено огляд трупа ОСОБА_7 (а.к.п. 59-66 );

- даними з лікарського свідоцтва про смерть № 84 від 30.11. 2018 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причина смерті закрита травма грудної клітки (а.к.п.67);

- висновком експерта № 84 від 30 листопада -29 грудня 2018 року, згідно якого за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок закритої травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені, гемопневматораксом, яка призвела до виникнення до гострої легенево-серцеврої недостатності, що і було безпосередньо причиною смерті. 3 моменту смерті на момент експертизи трупа ОСОБА_7 пройшло більше двох діб, на що вказують пізні трупні зміни, а саме: трупне заклякання відсутнє в усіх групах м`язів, рівномірне охолодження трупу до температури навколишнього середовища, виражені трупні плями, які при натискуванні на них бліднуть і свого попереднього забарвлення не змінюють. Експертизою трупа ОСОБА_7 встановлено: закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені та гемопневматораксом, садна та синці обличчя, синці грудної клітки, синець ділянки правого плечового суглобу, синець поперекової ділянки справа, синець передньої стінки живота справа, синець правого стегна, синець правої сідниці, синець ділянки правого колінного суглобу.Вказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів незадовго до настання смерті на що вказує їх характер. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» та стосовно живих осіб встановлена закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер ушкодженням легені.гемопневматораксом має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, решта виявлені тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.При судово-токсикологічному дослідженні крові та ліквору від трупа ОСОБА_7 . Не виявлено: метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів. (Акт 1481 від 11.12.2018 року судово-токсикологічного дослідження крові та ліквору). Вказане свідчить, що на момент смерті ОСОБА_7 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Кров з трупа ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. ( а.к.п. 68 -72 ) ;

- висновком експерта № 84-Д від 17 січня 2019 року, згідно якого за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_7 наступила внаслідок закритої травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені, гемопневматораксом, яка призвела до виникнення гострої легенево-серцевої недостатності, що і було безпосередньо причиною смерті. Виходячи з наданих матеріалів кримінального провадження №0000836 від 29.11.2018 року, а також виявлених пізніх трупних змін, не виключено, що з моменту настання смерті на момент проведення експертизи могло пройти близько чотирнадцяти діб. Експертизою трупа ОСОБА_7 встановлено: закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням легені та гемопневматораксом, садна та синці обличчя, синці грудної клітки, синець ділянки правого плечового суглобу, синець поперекової ділянки справа, синець передньої стінки живота справа, синець правого стегна, синець правої сідниці, синець ділянки правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів незадовго до настання смерті на що вказує їх характер. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» та стосовно живих осіб встановлена закрита травма правої половини грудної клітки з переломами ребер ушкодженням легені,гемопневматораксом має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, решта виявлені тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. (а.к.п. 78-82 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 січня 2019 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_5 детально розповів про обставини, які мали місце 16.11.2018 року по місцю його проживання в АДРЕСА_1 , а саме спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 (а.к.п. 89-93) та демонстрацією в судовому засіданні відеозаписів слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_13 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 15.01.2019 року вбачається, що з метою перевірки і уточнення відомостей щодо обставин злочину, вчиненого ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент за його участю, понятих, із застосуванням технічного засобу фіксації - відеокамери «Панасонік". Під час розгляду провадження у суді в присутності всіх учасників судового розгляду було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на карті пам"яті мікро SDHC, доданої до протоколу. З оглянутих відеозаписів видно, як обвинувачений послідовно, чітко та впевнено вказує на місце вчинення протиправних дій, на обставини та спосіб їх вчинення. Відомості щодо обставин, встановлених слідчим експериментом, які зазначені в протоколі, повністю відповідають відеозапису слідчого експерименту та узгоджуються з іншими доказами, здобутими в судовому засіданні. Жодних зауважень чи заперечень стосовно проведеного слідчого експерименту зі сторони обвинуваченого, а в подальшому і в його захисту не було.

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

Суд погоджується з доводами прокурора, що між обвинуваченим, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та потерпілою виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 завдав спочатку один удар по голові потерпілої, потім ще два удари, від якого потерпіла впала на підлогу і ніякої загрози для життя і здоров`я обвинуваченого не створювала, не вчиняла ніяких активних дій, але ОСОБА_5 продовжував наносити потерпілій удари ногою по тілу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, та роз`яснень, які містяться у п. 22 постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає лише за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити. В разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Крім того, до вимог ст.458 КПК України, суд керується правовим висновком Верховного Суду України від 07.07.2015 року у справі про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норми частини другої статті 121 КК України щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень відповідно до якого Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 28 травня 2015 року, розглядаючи справу № 5-25кс15, висловився про те, що склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, оскільки за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом завданням тілесних ушкоджень. Суд зазначив, що вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, не бажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються їй лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони зазначеного злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різних похідних наслідки: первинний із них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) перебуває у необхідному причинному зв`язку із наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового, наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а відносно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Тобто в даному випадку така особа діє із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона, хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то її настання на боці винуватої особи мається лише необережна форма вини, бо хоча вона і не бажала цього настання і навіть свідомо не допускала його настання, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Пунктом 1постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пунктом 5 судам рекомендовано мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, те, що на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, що має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а також думку потерпілого, який просить його суворо не карати.

Обставиною, яка пом"якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння.

Встановлені судом і ніким не оспорені обставини вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 достовірно підтверджують, що приводом до початку конфлікту була протиправна (аморальна) поведінка потерпілої ОСОБА_7 , що і привело в сукупності з неправомірними діями обвинуваченого до вчинення злочину з тяжкими наслідками.

З врахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його поведінку до і після вчинення злочину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Разом з тим, вказані вище обставини в сукупності є, на думку суду, такими, що не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину і дають підстави, з врахуванням як обставин у кримінальному провадженні так і особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та викладених вище пом`якшуючих відповідальність обставин, застосувати ст.69 КК України при призначенні йому покарання та призначити покарання у виді позбавлення волі, однак нижче від нижчої межі санкції ч.2 ст.121 КК України.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та обставинам справи, але й особі самого обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Під час досудового слідства за даним кримінальним провадженням, обвинуваченому ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді від 01 грудня 2018 року (а.к.п.87-88) був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 30 листопада 2018 року, з дати затримання, який в подальшому був продовжений ухвалами Надвірнянського районного суду від 25 січня 2019 року,19 березня 2019 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Судових витрат в кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Відповідно до ст. 72 КК України (в редакції Закону від 18.05.2017 року № 2046-VІІІ) зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з часу його затримання з 30 листопада 2018 року з 16 год. 30 хв. по день набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1