Провадження № 1-м/643/3/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2019 Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 28.12.2016 р. вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму,
про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,-
ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність з законодавством України щодо громадянина України ОСОБА_4 , засудженого 28.12.2016 року вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.
Відповідно ст. 614 КПК України визнання та виконання в Україні вироків міжнародних судових установ, а також прийняття осіб, засуджених такими судами до позбавлення волі, здійснюються згідно з правилами цього Кодексу на підставі міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
24.11.2017 року наказом Міністерства юстиції України №3764/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 23.10.2017 за №06-131187/17.
ОСОБА_4 засуджений 28.12.2016 року вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії суворого режиму. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишено без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк покарання обраховано з 28.12.2016 року. Зараховано в строк відбування покарання час знаходження ОСОБА_4 під вартою з 23.12.2015 року по 27.12.2016 року включно. Зараховано в строк відбування покарання час його затримання в адміністративному порядку 22.12.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід РФ поцесуальні витрати, пов`язані зі сплатою послуг захисника в сумі 7840 рублів. Вирок набрав законної сили 24.01.2017 року.
За вироком суду дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, п.п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений у великому розмірі.
Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним правопорушенням (злочином) згідно із законодавством України.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Ростовській області. Відповідно до довідки виправної колонії відбута частина покарання засудженого станом на 16.08.2017р. складала 1 рік 7 місяців 24 дні, невідбута частина покарання відповідно складала 8 років 4 місяці 5 днів. Початок строку відбуття покарання 22.12.2015 року, кінець строку відбуття покарання 21.12.2025 року.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 , що підтверджується вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016р.
Відповідно до вимог ч.1ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку:
а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10;
b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
З урахуванням наведеного та положень ст. 602 КПК України, суд України має керуватися положеннями ст. 11 Конвенції.
Так, статтею 11 Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Замінюючи вирок, компетентний орган:
а)повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;
b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;
с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;
d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і неповинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
З огляду наведеного суд України має застосувати лише свої процедури, а щодо строку відбування покарання, керуватися положеннями п. d) ст. 11 Конвенції.
Так, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Відповідно до частини 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, при цьому суд, як це зазначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Наданими суду копією вироку та тексту статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок суд встановив наступне:
- злочин, передбачений ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає за своєю кваліфікацією злочину, що передбачений ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України, тобто замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах.
За злочин передбачений ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину, а тому судом при приведенні вироку від 28.12.2016року стосовно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України не застосовувє додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Окрім цього, виходячи із положень п. с) ст. 11 Конвенції, суд повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
Частиною 1 п. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.
З огляду наведеного, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Російської Федерації є злочинами, відповідальність за які також передбачена Кримінальним кодексом України, і сам засуджений згодний на його передачу до України для подальшого відбування покарання, суд приходить до висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
Керуючись ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст. 610 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року стосовно ОСОБА_4 , засудженого за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 років позбавлення волі - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_4 засуджено вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року, відповідає ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України.
Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року визначити покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України у виді 10 /десяти/ років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 28.12.2016 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року, строк попереднього ув`язнення з 23.12.2015 року по 27.12.2016 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року, строк адміністративного затримання 22.12.2015 року.
Виконати вирок Совєтського районного суду м.Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь бюджету Російської федерації, УФК по Ростовській області БИК 046015001, р/р , ИНН , КПП 616832001,
7840 рублів, що за курсом Національного банку України станом на 18.01.2019, становить 3307,70 грн.;
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова.

Суддя ОСОБА_1