№ справи 279/1448/18
№ провадження 1-кп/279/149/19

УХВАЛА
іменем України

01 лютого 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
малолітнього ОСОБА_4 ,
законного представника малолітнього ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Коростеня Житомирської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно малолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремне Лугинського району Житомирської області, громадянина України, учня 9-го класу Кремненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лугинського району Житомирської області, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проживаючого по АДРЕСА_1 , за скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого за ст.ст.15 ч.2 і 185 ч.1 Кримінального кодексу України, -

встановив:

01 лютого 2018 року біля 15.56 години, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні магазину з продажу побутової техніки "Фокстрот", що розташований за адресою: Житомирська область, місто Коростень, вулиця Героїв Чорнобиля, 5, шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, таємно викрав комп`ютерну акустику "GBL GO Pink", вартістю 749 грн 92 коп, яка належить ТОВ "САВ-Дістрибьюшн", однак свої злочинні дії до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як при виході з приміщення магазину був затриманий працівниками охорони магазину "Фокстрот".
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_5 , зазначив, що усвідомлює протиправність своїх дій, підтвердив обставини, за яких вчинено суспільно-небезпечне діяння - таємне викрадення 01 лютого 2018 року о 15.56 годині комп`ютерної акустики "GBL GO Pink" з магазину "Фоктсрот", а також щиро розкаявся у вчиненому.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру відповідно до статті 105 Кримінального кодексу України у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 на строк 1 рік.
Законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти застосування стосовно малолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру .
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши та вивчивши докази, які підтверджують, що суспільно небезпечне діяння мало місце і вчинено воно саме малолітнім ОСОБА_4 , вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки передбачене частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Встановлено й те, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 виповнилось повних 13 років (відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2004 року), тобто, відповідно до вимог ст.22 Кримінального кодексу України, він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Статтею 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно до ст.498 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Згідно з частиною 2 статті 97 Кримінального кодексу України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до статті 22 Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність за статтею 185 Кримінального кодексу України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Згідно з вимогами статті 501 Кримінального процесуального кодексу України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Відповідно до частини 2 статті 484 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 суд враховує особу малолітнього, який характеризуються позитивно за місцем навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 501 Кримінального процесуального кодексу України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , що передбачено п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 97, 105 Кримінального кодексу України, статтями 497, 500-501 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 1 лютого 2018 року про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно малолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремне Лугинського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України, у виді його передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на 1 (один) рік.
Речові докази: - комп`ютерну акустику "GBL GO Pink" (який знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_7 ) - передати власнику; оптичний диск "DVD+R" на який поміщено файли з камер відеоспостереження з приміщення магазину "Фокстрот" (який знаходиться при матеріалах кримінального провадження) залишити у матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1