Справа № 603/637/18
Провадження № 1-кп/603/33/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000333 від 05.06.2018 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Велеснів, Монастириського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, з середньою-спеціальною освітою, громадянки України, працюючої приватним підприємцем, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. ст.286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_3

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 у вечірній час обвинувачена ОСОБА_3 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки FORD Transit Connect 220 L, номерний знак НОМЕР_1 , рухалась без пасажирів та вантажу автодорогою Т-02-04 «Бережани-Підгайці-Монастириська».

Під час руху, обвинувачена ОСОБА_3 не була достатньо уважною, не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, чим порушила вимоги п. 1.5.; 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України).

О 19 год. 45 хв. обвинувачена ОСОБА_3 проїжджала 45 км + 625 м автодороги Т-02-04 «Бережани-Підгайці-Монастириська», що в межах села Ковалівка Монастириського району. На ділянці дороги з дозволеною для руху транспортних засобів швидкістю 50 км/год, обвинувачена ОСОБА_3 вела автомобіль FORD зі швидкістю 62...64 км/год, чим порушила вимоги п. 12.4. ПДР України.

В цей час, серединою проїзної частини, в зустрічному відносно руху автомобіля FORD під керуванням обвинуваченої ОСОБА_3 напрямку, рухався спокійною ходьбою пішохід ОСОБА_8 , 1947 р.н. Навпроти господарства ОСОБА_9 , пішохід ОСОБА_8 змінив траєкторію руху вліво та вийшов на смугу руху автомобіля FORD, прямуючи в бік узбіччя.

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода похилого віку, який рухається проїзною частиною в напрямку смуги руху автомобіля та технічну можливість зупинити автомобіль до місця наїзду, обвинувачена ОСОБА_3 , порушуючи вимоги п.п. 1.7.; 12.3. ПДР України, не вжила своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого нею транспортного засобу та вчинила наїзд на потерпілого ОСОБА_8 передньою лівою частиною автомобіля FORD.

Унаслідок наїзду ОСОБА_8 отримав тяжке тілесне ушкодження у вигляді масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета, що в своєму подальшому перебігу ускладнилася посттравматичною тромбоемболією легеневої артерії з розвитком гострої легенево-серцевої недостатності, від якого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02:05 год. помер у Монастириському районному територіальному медичному об`єднанні.

Порушення обвинуваченою ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5.; 2.3. (б, д); 12.3. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, в скоєному щиро розкаялась і даючи суду показання, повністю підтвердила факт та обставини вчинення нею вищезазначеного у вироку кримінального правопорушення, додатково пояснивши, що 04 червня 2018 у вечірній час, вона керувала власним автомобілем марки FORD Transit Connect 220 L, номерний знак НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу автодорогою в напрямку м Монастириська. Проїжджаючи с.Ковалівка Монастириського району вона не помітила пішохода ОСОБА_8 , який вийшов на смугу руху її автомобіля, на якого вона здійснила наїзд. Просить суд суворо її не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.
Обвинувачена ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилась зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що до обвинуваченої ОСОБА_3 претензій матеріального чи морального характеру не має, при обранні міри покарання просить не застосовувати щодо обвинуваченої ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, заявлений ним цивільний позов про відшкодування моральної шкоди просить залишити без розгляду.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою, згідно якої претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 не має, просить суд суворо її не карати.
Враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, суд відповідно до ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зібраних у ході досудового слідства, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, думку потерпілих, які просять обвинувачену суворо не карати, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, враховуючи сукупність пом`якшуючих обставин покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, думку потерпілих, які претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не мають, беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому, вважає за доцільне у відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів, оскільки за вищенаведених обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції останньої від суспільства.
Також, в ході судового розгляду, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 гривень.
Так, згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Враховуючи те, що 15.02.2019 року до суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування обвинуваченою ОСОБА_3 заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 та залишення цивільного позову без розгляду, тому цивільний позов згідно ч.7 ст. 128 КПК України слід залишити без розгляду.
Також, у кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати за проведення судових експертиз, зокрема: 1144,00 грн. за проведену автотехнічну експертизу №5-354/18; 1716,00 грн. за проведену транспортно-трасологічну експертизу №5-355/18 та 1716,00 грн. за проведену автотехнічну експертизу №5-417/18, витрати за які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь держави.

Крім того, ухвалою Монастириського районного суду від 21.01.2019 року накладено арешт на нежитловий будинок по АДРЕСА_1 та транспортний засіб FORD Transit Connect 220 L, номерний знак НОМЕР_1 що належать обвинуваченій ОСОБА_3 , який відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк - 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.01.2019 року на нежитловий будинок по АДРЕСА_1 та транспортний засіб FORD Transit Connect 220 L, номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь державного бюджету судові витрати за проведення:

-автотехнічної експертизи №5-354/18 від 19.07.2018 року в сумі 1144,00 грн.;
-транспортно-трасологічної експертизи №5-355/18 від 31.07.2018 року в сумі 1716,00 грн.;
-автотехнічної експертизи №5-417/18 від 21.08.2018 року в сумі 1716,00 грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1