У Х В А Л А
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 348/1457/17
Провадження № 1-кп/348/72/18

21 листопада 2018 року м.Надвірна Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження №0000464 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України,-

встановив:

В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань №12. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 18.10.2018 року обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16.12.2018 року.

В ході судового розгляду та необхідності призначення наступного судового засідання по даному кримінальному провадженню на 15.01.2019 року в зв"язку з неявкою потерпілих, на обговорення поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор відмітила на необхідності продовження строку тримання під вартою, в зв`язку із існуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інший злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти продовження строку тримання його під вартою, просять звільнити його з-під варти та змінити йому обраний запобіжний захід на домашній арешт цілодобово, зазначили, що прокурором знову не доведено наявність обґрунтованих ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Заслухавши учасників судового розгляду, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить ще продовжити на строк до 60 днів з таких підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які віднесено до категорії тяжких.

Крім того, судом при обранні міри запобіжного заходу під час досудового розслідування враховувалися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також особа обвинуваченого. У суду немає обґрунтованих підстав вважати, що на даний час зникли ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений, в разі звільнення з-під варти, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду або від виконання процесуальних рішень, впливати на свідків чи потерпілих, які ще не допитані в судовому засіданні, або вчинити новий злочин.

Одночасно, суд вважає за необхідне відмовити в застосуванні більш м"якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки останнім та його захисником не надано жодної інформації щодо місця проживання та намірів обвинуваченого ОСОБА_4 дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розглядаючи можливість альтернативного запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, суд з урахуванням вищенаведених ознак вважає його такими, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також при цьому суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Вирішуючи дане питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей.

Крім того, зважаючи на те що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, об"ємом доказів, які ще необхідно дослідити в судовому засіданні, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи викладене та те, що спливає строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу, та немає реальної можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто тобто до 19.01.2019 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177-178, 331, 369 КПК України, суд, -

ухвалив:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12) строком на 60 (шістдесят) днів - по 19 січня 2019 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя с ОСОБА_1