Справа № 199/7746/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.12.2018 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000800 від 26.08.2018 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_5 , захисника (представника цивільного відповідача) ОСОБА_6 , обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
12.12.2018 до суду надійшло клопотання цивільного позивача ОСОБА_8 про арешт майна цивільного відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до клопотання цивільний позивач ОСОБА_8 просить суд накласти арешт на належне цивільному відповідачу ОСОБА_3 нерухоме майно:

- 1/1 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши їх відчуження.

В обґрунтування своїх вимог цивільний позивач ОСОБА_8 вказує на те, що ним подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень та стягнення 1766713,84 гривень в якості компенсації витрат на протезування.
Цивільний позивач ОСОБА_8 надав суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно, а тому вважає, що накладення арешту на вказане майно є цілком достатнім заходом забезпечення позову.
Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання та додатки до нього, дослідивши зміст цивільного позову з додатками та його уточнення, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на нерухоме майно цивільного відповідача, суд вважає необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
В межах даного кримінального провадження цивільним позивачем ОСОБА_8 подано цивільний позов до обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень та стягнення 1766713,84 гривень в якості компенсації витрат на протезування, заподіяних обвинуваченим ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, цивільний позивач вказує, що сума в 1000000 гривень є компенсацією заподіяної йому моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю і стражданнях, завданих ушкодженням його здоров`ю, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він втратив ліву нижню кінцівку, пересувається за допомогою милиць, а тому постало питання щодо протезування, яке відповідно до рахунку-фактури від 06.12.2018 становить 1766713,84 гривні.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що він не дійшов згоди з цивільним позивачем щодо суми відшкодування завданої шкоди, а тому ним не було здійснено жодних матеріальних виплат на користь ОСОБА_8 .
За таких обставин суд вважає, що на цей час існують реальні ризики відчуження нерухомого майна, яке належить цивільному відповідачу.
Таким чином, суд не може погодитися з думками цивільного відповідача, його представника про те, що на цей час відсутні підстави і мета для накладення арешту на майно цивільного відповідача.
З долученої цивільним позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.12.2018 слідує, що за цивільним відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на:
- 1/1 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
- частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 4) ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України необхідно накласти арешт на таке майно, що є розумним і співрозмірним обмеженням права власності цивільного відповідача.
Керуючись ст.ст. 172, 350, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання цивільного позивача ОСОБА_8 про арешт нерухомого майна цивільного відповідача ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на належне цивільному відповідачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , нерухоме майно:

- 1/1 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши її відчуження (розпорядження);

- частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши її відчуження (розпорядження).

Ухвала набирає чинності негайно, підлягає обов`язковому виконанню та оскарженню не підлягає.
Копію ухвали вручити цивільному відповідачу ОСОБА_3 .
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1