ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1376/19 Справа № 182/536/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001237 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки; на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; на підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому не врахував позицію обвинувача щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Наведені судом у вироку обставини, а саме те, що керування автотранспортом є єдиним джерелом доходу сім`ї обвинуваченого, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим неумисного тяжкого злочину і не впливають на пом`якшення покарання.
Також, судом не враховано тяжкість наслідків скоєного злочину, а саме спричинення пішоходу тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та як такі, що призвели до смерті потерпілого.
Обвинуваченим ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому обвинувачений просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.
Вказує на те, що судом першої інстанції досліджені всі докази у цьому кримінальному провадженні, крім того, вину він визнав в повному обсязі, розкаявся, збитки потерпілим відшкодував, претензій до нього не мають, раніше до будь-якого виду відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, також на його утриманні двоє малолітніх дітей та дружина.
Зазначає, що він є приватним підприємцем, та заробляє на життя перевезеннями, що є єдиним джерелом доходу його сім`ї. Стаж керування транспортними засобами становить більше 15 років, та за цей час не допустив жодного адміністративного чи кримінального правопорушення пов`язаного з керуванням транспортними засобами.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , 18.11.2017 року, приблизно о 10.03 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 113 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , приблизно зі швидкістю 4 км/год, рухався заднім ходом, по проїжджій частині прибудинкової території п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_2 , де навпроти 2-го під`їзду допустив наїзд задньою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_9 , який йшов позаду автомобілю, у попутному напрямку з рухом автомобілю.
18.11.2017 року, приблизно о 10.03 годині, під час руху заднім рухом по прибудинковій території п`ятиповерхового будинку № 36 в м. Нікополь, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 113 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, маючи змогу завчасно виявити пішохода, що рухався позаду автомобілю у попутному з ним напрямку, або у разі потреби звернутися за допомогою до іншої особи, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не вжив заходів для забезпечення безпеки руху, в результаті чого, на відстані близько 2,1 м. від правого краю прибудинкової дороги, наїхав задньою центральною частиною автомобіля «Mercedes-Benz Vito 113 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останній помер.
Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.6, 10.9 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Порушення п. 10.9 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
Невиконання вищевказаних пунктів правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- при зовнішньому дослідженні: садно в лівій надбрівній області, садно в лобно- скроневій області справа по краю росту волосся, поверхнева забита рана правої брови, синець на нижній повіці лівого ока, переривчасте осадження на правій половині обличчя, рана підборіддя справа, розриви слизової оболонки ротової порожнини справа, перелом тіла нижньої щелепи справа, осадження носу з переходом на верхню губу, забита рана і синець лівої вушної раковини, переривчасте осадження на лівій половині обличчя, вивих у правому променево-зап`ястному суглобі, закритий перелом правої променевої кістки в нижній третині, садна на тильній поверхні правої кисті і на 4-5-му пальцях правої кисті, садна на тильній поверхні лівої кисті, садна на передніх поверхнях обох колінних суглобів, синець на задній поверхні правої гомілки у верхній третині на відстані 35-41 см від підошовної поверхні стоп, забито- рвана рана на внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині на відстані 12-24 см від підошовної поверхні стоп, два синці на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині на відстані 37см і 39 см від підошовної поверхні стоп;
- при внутрішньому дослідженні: крововилив у правому скроневому м`язі, переломи правої скроневої і правої виличної кісток, крововиливи під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку і мозочку, забій шийного відділу хребта, підвивих 2-3-го шийних хребців, розрив диску між 6-7-м шийними хребцями, крововилив у міжлопатковій області спини справа, відриви 1-5-го ребер справа від грудини, відрив 1-го ребра зліва від грудини, переломи на межі хрящових і кісткових частин 2-4-го ребер зліва, переломи 1- 5-го ребер справа по біля- хребтовій лінії, переломи 6-10-го ребер справа від лопаткової до біля-хребтової лінії, перелом 1-го ребра зліва по біля-хребтовій лінії, переломи 2-5-го ребер зліва по біля-хребтовій лінії, переломи 3-8-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, переломи 2-8-го ребер зліва по передньо-пахвинній лінії, розриви пристінкової плеври справа по пахвинним лініям, правобічний гемопневмоторакс ( кров і повітря в правій плевральній порожнині), розриви правої легені, крововиливи під плевру обох легень, закритий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній третині на відстані 38 см під підошовної поверхні стоп, відкритий перелом лівої великогомілкової кістки на відстані 17-22 см від підошовної поверхні стоп.
Усі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупих предметів зі значною силою чи їх частин та при ударах об такі предмети, стисненні частин тіла між твердими предметами. Виявлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження доцільно розглядати сукупно, як єдину травму. Поєднана травма голови, шиї, грудей, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних переломів кісток скелету, ушкоджень головного мозку і внутрішніх органів, стосовно живих осіб, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у найближчий час після травмування у проміжок часу 10.00 - 10.30 годин, на місті ДТП від поєднаної травми голови, шиї, грудей, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних переломів кісток скелету, ушкоджень головного мозку і внутрішніх органів, які не сумісні з життям людини.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції необґрунтовано не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання, заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, 2010 та 2014 року народження, думку потерпілих, які просили не позбавляти волі обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання вини, щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Так, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, є формальним і фактично не враховує характеру вчиненого обвинуваченим злочину, віднесеного законом до тяжкого злочину, а також те, що ОСОБА_8 своїми діями грубо порушив вимоги ПДР у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення, які призвели до його смерті.
На підставі викладеного, наведені у вироку мотиви, які суд навів на користь висновків про відсутність підстав для призначення додаткового покарання, а саме те, що робота ОСОБА_8 пов`язана з керуванням автомобілем, яка є його єдиним джерелом доходу є непереконливими з огляду на наслідки вчиненого злочину, а тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що наведене призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Отже, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Стаття 414 КПК України передбачає, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідно статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, а саме, призначення додаткового покарання, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк, визначений судом першої інстанції, що не оскаржується прокурором, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, та із застосуванням ст.75 КК України.
На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Судупротягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4