Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/16/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2018 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2018 року, якою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.08.2003 Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
11.07.2006 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
24.09.2008 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 309 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 24.12.2008 за відбуттям строку покарання;
23.04.2010 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
27.04.2011 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 07.11.2013 року по відбуттю строку покарання;
14.03.2017 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185; ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення,
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що ним відбуто 2/3 строку призначеного судом покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений переважний строк відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не прагнув довести своє виправлення. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 01.03.2016, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений отримав лише 10.07.2018, після допущення вже 2 порушень встановленого порядку відбування покарання.
Крім того, ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв кримінальні правопорушення, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу районного суду та задовольнити його клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що перебуваючи в СІЗО на нього накладено два стягнення, однак після переведення до ВК № 6 він має одне заохочення, завжди має охайний вигляд, виконує роботу по проханню начальника відділення, працевлаштуватись не може, оскільки у нього відсутній паспорт.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляції, висновок прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 з 01.03.2016 перебував в Кіровоградському слідчому ізоляторі та допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.
З 17.01.2018 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька ВК (№6)», де не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання.
Відповідно до п.5 ст.118 КВК України засуджений залучається до суспільно корисної праці, в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, на даний час відпрацював 24 год. На належну поведінку має одне заохочення. Разом з цим, інформація про працевлаштування ОСОБА_7 та довідка про неможливість його працевлаштування з медичних причин або відсутності вільних робочих місць в матеріалах особової справи відсутні.
В судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заперечив, щодо застосування умовно дострокового звільнення, мотивуючи це тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Відповідно положень ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 є особою, до якого можливе застосування заохочувальної норми у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Посилання засудженого в апеляцій скарзі на те, що перебуваючи в СІЗО на нього накладено два стягнення, однак після переведення до ВК № 6 він має одне заохочення, завжди має охайний вигляд, виконує роботу по проханню начальника відділення, як підстави для його умовно-дострокового звільнення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з наступного.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Однак, засуджений переважний строк відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не прагнув довести своє виправлення. Перебуваючи в місцях позбавлення волі з 01.03.2016, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці засуджений отримав лише 10.07.2018, після допущення вже 2 порушень встановленого порядку відбування покарання.
Крім того, ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняв кримінальні правопорушення, що додатково підтверджує, що засуджений для себе належних висновків не робить, а відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі не досягало своєї мети.
Виходячи з наведеного і враховуючи, що своєю поведінкою засуджений ОСОБА_7 не повністю довів своє виправлення, тому суд вірно дійшов висновку за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав застосування на даний час до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення, як те просить у своїй апеляційній скарзі останній, а тому вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 вересня 2018 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді - підписи
Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2