Єдиний унікальний номер 205/8002/18
У Х В А Л А
Іменем України

19 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000238 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Китаб, м. Шахрисабз, Кашкадар`їнської області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, одруженого, самозайнята особа ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис (реєстровий номер 01) від 27.01.2015 року про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою; АДРЕСА_2 , загальною площею 255,4 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: ВВВ №246563, реєстр №358, виданий 18.02.2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , за власником ОСОБА_8 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 12.01.1996 Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. У подальшому, протягом 2015-2018 років між ФОП ОСОБА_8 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендатор) укладались договори оренди складських приміщень загальною площею 80 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, користуючись складськими приміщеннями, ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування час, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність, чи користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, права постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, умисно самовільно зайняв земельну ділянку в районі будинку АДРЕСА_2 , площею 0,0345 га у зв`язку з виробничою та підприємницькою необхідністю з метою використання частини земельної ділянки, яка розташована навпроти складських приміщень, для виробництва пам`ятників, зберігання виробничих матеріалів, спецтехніки та інвентарю, а саме: встановив дерев`яну конструкцію з навісом, де здійснюється обробка виробів з граніту та мармуру (надгробних пам`ятників), встановив металеві конструкції у кількості 5 штук сірого кольору, які слугують стелажем для виготовлених виробів з граніту та мармуру, розмістив на самовільно зайнятій території на дерев`яних піддонах необроблені та частково оброблені гранітні та мармурові вироби.

Згідно інформації Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів від 09.08.2018 року №1735/11-18 при проведенні комісійної перевірки, в якості третіх осіб, з питань додержання вимог чинного законодавства в частині обстеження водоохоронної зони та прибережної захисної смуги р. Дніпро під час провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 в районі буд. АДРЕСА_2 , яка відбулась 08.08.2018 року, при візуальному обстеженні земельної ділянки встановлено, що означена земельна ділянка розташована на узбережжі р. Дніпро, у її водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі. За класифікацією річок України, згідно ст. 79 Водного кодексу України, р. Дніпро належить до великих річок і, у відповідності до ст. 3 Водного кодексу України, становить Водний фонд України.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07.09.2018 року №662-ДК/733/АП/09/01/-18 встановлено, що ОСОБА_3 самовільно займає земельну ділянку площею 0,0345 га в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі по АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законом підстав, а саме, права власності або користування (оренди) земельною ділянкою, діючи умисно, всупереч ст. 14 Конституції України, ст.ст. 60, 61, 116, 124, 125, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, без правовстановлюючих документів, умисно самовільно зайняв земельну ділянку в районі будинку АДРЕСА_2 площею 0,0345 га, яка розташована в охоронній зоні прибережної захисної смуги та водоохоронній зоні р. Дніпро, спричинивши при цьому територіальній громаді м. Дніпропетровська майнову шкоду на загальну суму 91 гривня 53 копійки.

Так, статтею 14 Конституції України проголошено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено підстави набуття права на землю, зокрема, придбання права на землю громадянами та юридичними особами, що здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України проголошено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідального рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки.

Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Статтею 61 Земельного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Згідно ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

З метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки щодо земель в охоронній зоні), органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 було заявлено письмове клопотання про звільнення його підзахисного ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Зазначив, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, та повністю відшкодував завдані збитки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор та представник потерпілого у судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Згідно з положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебував і не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має, відшкодував завдані збитки в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, вчинене ним кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

За таких обставин суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України - у зв`язку з дійовим каяттям, та усуненням заподіяної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. 284 КПК України, суд -.

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 197-1 КК України - закрити.

Речові докази, якими було визнано копію договору №1 оренди нежитлового приміщення від 01.01.2018 року між ФОП ОСОБА_8 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендатор), яка засвідчена ОСОБА_3 на 2 аркушах, Лист Дніпропетровського обласного Управління водних ресурсів про результати перевірки від 09.08.2018 року на 2 аркушах та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №662-ДК/773/АП/09/01-18 від 07.09.2018 року на 2 аркушах зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1