Ухвала

15 травня 2019 р.
м. Київ
справа № 161/8649/18
провадження № 51 1797 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року засудженого

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2018 року, більш суворим за новим вироком ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він

20 червня 2017 року близько 14.00, знаходячись на вул. Теремнівській у

м. Луцьку, повторно, таємно викрав належний неповнолітньому ОСОБА_5 мобільний телефон "Nokia Lumia X2", з сім-карткою мобільного оператора

ПрАТ "ВФ-Україна", на рахунку якої були грошові кошти в сумі 14 грн, та карткою пам`яті, спричинивши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 1 208 гривень.
Крім того, 27 червня 2017 року близько 14.30 ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Чорновола, 1, у м. Луцьку, викрав належну ОСОБА_6 дитячу коляску марки "Tacco" з речами, спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 6 038, 00 гривень.
Крім цього, ОСОБА_4 31 серпня 2017 року в період часу з 18.00 по 18.30, знаходячись на просп. Відродження, 20, у м. Луцьку, викрав велосипед марки "Sky Land", спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3 500 гривень.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги засуджений, не погоджуючись із постановленими стосовно нього судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить їх змінити, призначивши більш м`яке покарання. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, при призначенні покарання не врахував усіх пом`якшуючих обставин, позиції потерпілих, які не наполягали на призначенні суворого покарання.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК Українив касаційному порядку не оспорюються.
Доводи засудженого про порушення судами першої та апеляційної інстанцій загальних засад призначення покарання, на думку Суду, є безпідставними.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття й сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували засудженому покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд узяв до уваги конкретні обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, злочин вчинив у період строку умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи з дитинства, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, частково відшкодував завдану потерпілим шкоду, позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання.
З огляду на викладене суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого лише за умови його ізоляції від суспільства.
Таким чином, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, суд дотримався вимог статей 50, 6567, 70, 72 КК України, оскільки вказане покарання відповідає характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає і вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3