Справа № 487/2072/17
Провадження № 1-в/487/124/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пронації» в Миколаївській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пронації» в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

Начальник Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пронації» в Миколаївській області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2017 року у виді 3 років позбавлення волі.
В поданні зазначив, що ОСОБА_5 перебував на обліку уповноваженого органу з питань пробації з 02.08.2017 року, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо. 03.08.2017 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з іспитовим строком, днем реєстрації був встановлений перший вівторок кожного місяця та був попереджений про праві наслідки в разі ухилення від виконання обов`язків, покладених судом. Проте, ОСОБА_5 05.06.2018 року допустив неявку на реєстрацію без поважних причин та 06.06.2018 року був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, але належних висновків не зробив та 06.11.2018 року знову допустив неявку на реєстрацію, документів підтверджуючих поважність причин неявки не надав.
В судовому засіданні представник Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пронації» в Миколаївській області вимоги подання підтримав та просив про його задоволення.
Прокурор в судовому засіданні вважає в задоволенні подання слід відмовити у зв`язку з тим, що у ОСОБА_5 відсутні систематичні неявки до органів пробації та щирейого розкаяння.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив в задоволенні подання відмовити зазначивши, що він працює не офіційно на завод ім.. 61 комунара, 05.06.2018 року він дійсно забув прийти на реєстрацію, а 06.11.2018 року був на роботі весь день на зміг прийти на реєстрацію, шкодує про порушення ним умов відбування покарання з випробування, але він лише два рази не був не реєстрації, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2017 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення воді, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 перебував на обліку уповноваженого орану з питань пробації з 02.08.2017 року.

03.08.2017 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з іспитовим строком, днем реєстрації був встановлений перший вівторок кожного місяця та був попереджений про праві наслідки в разі ухилення від виконання обов`язків, покладених судом.
Проте, ОСОБА_5 05.06.2018 року допустив неявку на реєстрацію без поважних причин, 06.06.2018 року був письмово попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, 06.11.2018 року знову допустив неявку на реєстрацію.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При цьому, при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Так, судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації в установлені йому дні, а саме: 05.06.2018 року, зазначивши, що забув про реєстрацію та 06.11.2018 року знову допустив неявку на реєстрацію, з причин перебування весь день на роботі.
Крім того, ОСОБА_5 інші обов`язки покладені на нього вироком суду виконував, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо.
Таким чином, судом не встановлено обставин, що підтверджують небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення та злісного ухилення від виконання обов`язків покладених на нього вироком суду, а двічі неявка на реєстрацію до уповноваженого з питань пробації не носить систематичний характер. Крім того, суд враховує поведінку засудженого під час розгляду клопотання в суді як демонстрацію ним розуміння своєї неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства.
Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання слід відмовити.
Керуючись ч.2 ст.78 КК України, ч. 8 ст. 537 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пронації» в Миколаївській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1