Справа № 346/5103/18
Провадження № 1-кп/346/182/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037 від 10 квітня 2018 року про обвинувачення :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утримання неповнолітня дитина, засудженого 22 грудня 2009 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, 23 серпня 2013 року умовно-достроково звільненого із місць відбування покарання, 08 травня 2015 року засудженого Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 125 КК України ( із врахуванням рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 червня 2015 року до одного року обмеження волі, 11 квітня 2016 року умовно-достроково звільненого із місць відбування покарання, який проходив військову службу за контрактом на посаді командира гармати 2-го гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший сержант,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Дані дії було скоєно за наступних обставин.
Так, 16 грудня 2016 року між ОСОБА_8 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк три роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 260-РС від 16 грудня 2016 року старшого сержанта ОСОБА_9 призначено на посаду командира відділення командира машини розвідувального відділення взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти управління військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з цим, відповідно до вказаного наказу, старшого сержанта ОСОБА_9 зараховано до списків особового складу даної військової частини та всіх видів забезпечення, після чого останнього було переміщено на посаду командира гармати 2-го гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

Так, проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині обвинувачений відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст..ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби обвинуваченому достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

03 квітня 2017 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 14 год. 45 хв. 04 вересня 2018 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

04 вересня 2018 року о 14 год. 45 хв. старшого сержанта Паранюка затримано працівниками Кіцманського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2018 року.

Під час перебування справи на розгляді суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між обвинуваченим та прокурором, згідно з якою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Також сторонами, що уклали угоду визначено узгоджене покарання у виді двох років позбавлення волі, яке ОСОБА_9 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 468 та 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні, в присутності свого захисника, адвоката Шкварка, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється. Просить врахувати всі пом`якшуючі вину обставини та затвердити вказану угоду призначивши узгоджене в ній покарання та інші передбачені заходи. Заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Всі передбачені законодавчі наслідки від укладення угоди йому зрозумілі, підписана вона добровільно.

Вказані показання обвинуваченого також підтвердив захисник, зазначивши про добровільне укладення угоди підзахисним.

Аналіз матеріалів даного кримінального провадження та угоди дає суду підстави її затвердити.

Таким чином в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого у діях, що кваліфікуються за ст. 408 ч. 3 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить те, що неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, знаходження на його утриманні матері пенсійного віку та брата, який являється інвалідом дитинства, а також неповнолітньої доньки, тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 69 КК України та обрати покарання нижче нижчої межі ніж визначено санкцією статті за якою він обвинувачується, яке було узгоджене сторонами по угоді про визнання винуватості.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув»язнення у строк покарання», № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, згідно ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правових висновків, які містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року, зокрема "п.103. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув"язнення в строк покарання застосуванню підлягає ст. 72 ч.5 КК України в редакції Закону № 838-VIII".

Виходячи із зазначеного суд вважає необхідним застосувати дію вказаного Закону до строку відбуття покарання обвинуваченому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2019 року укладену між прокурором ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню за № 0000037.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України - два роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_7 залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 04 вересня 2018 року, з часу фактичного затримання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2018 року по час набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками, з дня проголошення з підстав передбачених п.1, 2, ч.4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1