ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/50/19 Справа № 202/5672/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого без оформлення трудових відносин, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.02.2011 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільненого в грудні 2015 року,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , - задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17 години 10 хвилин 14 лютого 2019 року.

Визначено відносно нього заставу у розмірі 140 960 грн.

У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави у визначеному розмірі, ухвалено вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави та його зобов`язано прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду, а також виконувати відповідні обов`язки на строк до двох місяців:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, існує наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний не з`являвся на виклики до слідчого; ризику вчинення іншого злочину. Враховуючи ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, який раніше судимий за вчинення аналогічного корисного злочину, офіційно не працює та не має законного джерела доходу, підозрюється у вчиненні аналогічного корисного злочину за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, - районний суд і застосував вказаний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі:

- захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Зазначає, що у разі надання органом досудового розслідування на час розгляду справи в апеляційній інстанції додаткових доказів та обґрунтування підозри, просить змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19.00 годин до 07.00 години, за адресою проживання підозрюваного. Обчислювати строк фактичного затримання з 16.00 годин 13.12.2018 року та зменшити розмір застави до 70 480 грн.

Вважає, що слідчий подав до суду клопотання за відсутності обґрунтування підозри у вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. На його думку, в справі відсутні докази причетності підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину.

Зазначає, що судом не було досліджено матеріали НСРД, які вже розсекречені, в частині підстав для підозри. Дані матеріали не були надані і підозрюваному для ознайомлення.

На думку апелянта, також відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 один раз не прибув на виклик до слідчого, оскільки на той час він не мав статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні. Після оголошення останньому про підозру, свої обов`язки він не порушував, кожного разу самостійно з`являвся на виклик до слідчого.

Вказує, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та джерело доходу, що визнано всіма сторонами та не заперечувалось у судовому засіданні. Посилання прокурора на ризик, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність і скоювати інші кримінальні правопорушення, на думку апелянта, є безпідставними.

Зазначає, що посилання, як на ризик, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні іншого злочину, що розглядається Самарським районним судом м. Дніпропетровська, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вина ОСОБА_7 , ще не доведена.

Заслухавши суддю - доповідача, думки підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, внесено до ЄРДР 21 лютого 2018 року за №0000275.

13.12.2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

17.12.2018 року слідчий відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України. Тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Перевіркою встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевірив законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив викладене у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому колегія суддів виходить з правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) про те, що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, адже це є завданням наступних етапів кримінального провадження.
В зв`язку з цим, посилання апелянта на не відкриття адвокату матеріалів НСРД, є безпідставними.
Є обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки підтверджено факт того, що ОСОБА_7 не з`являвся на виклик до слідчого; високим є ризик вчинення іншого злочину. Суд вірно врахував і дані про особу підозрюваного, який раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину, офіційно не працевлаштований та не має законного джерела доходів.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту у період з 19.00 годин до 07.00 години наступного дня, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Були суду відомі і ті дані, на які є посилання в апеляційній скарзі, та які були враховані при застосуванні запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що слідством не було доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - безпідставні.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 було затримано раніше, ніж повідомлено йому про підозру, що на думку сторони захисту, є порушенням вимог ст. 208 КПК України, та що факт його затримання є, на його думку, незаконним, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно вимог ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Враховуючи викладене, підстави визнання обґрунтованими доводів апелянта в частині того, що на час фактичного затримання о 17.10 годин 13.12.2018 року, ОСОБА_7 фактично не мав статусу підозрюваного, оскільки про підозру йому повідомлено лише о 18.55 годині 13.12.2018 року, і до нього не могло бути застосовано вимоги ст. 208 КПК України та затримано, - відсутні.
Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 фактично затримано о 16.00 годині 13.12.2018 року у Самарському районному суді м. Дніпропетровська.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.
Обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою з визначеним розміром застави є виправданим і відповідає встановленим кримінальним процесуальним законом вимогам, ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає. Тому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - необхідно залишити без задоволення.
Слідчий суддя, як видно з технічного запису та журналу судового засідання, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та належно оцінені суддею в судовому засіданні.

При цьому суд обґрунтовано визначив заставу у розмірі, передбаченому щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, а саме, у розмірі 140 960 грн. Такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, і підстав вважати його завідомо непомірним, колегія суддів не вбачає.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4