Справа № 317/148/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання адвоката про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, засудженого 18 лютого 2010 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Початок строку: 28 листопада 2009 року

Кінець строку: 28 червня 2021 року

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2019 року адвокат ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що він довів своє виправлення та відбув необхідну для умовно-дострокового звільнення частину строку покарання, призначеного вироком суду.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та пояснив, що за час відбування покарання в Біленьківській ВК-99 він в повній мірі довів своє виправлення. Зазначив, що переведений до дільниці соціальної реабілітації, де працює різноробочим. Просив суд задовольнити клопотання його захисника та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що хоча засуджений ОСОБА_6 й переведений до дільниці соціальної реабілітації за примірну поведінку та ставлення до праці, однак через деякий час після переведення він дещо змінив своє відношення до вимог режиму утримання та допустив декілька порушень, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Роботу виконує в строк та в повному обсязі, але не завжди проявляє ініціативу.

Враховуючи викладене, представник адміністрації вважав клопотання про звільнення ОСОБА_6 умовно-достроково передчасним.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки він вважає доведеним той факт, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд, враховуючи думку прокурора, вислухавши засудженого та його захисника, представника адміністрації установи виконання покарань, прийшов до наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

При дослідженні матеріалів провадження та матеріалів особової справи засудженого, судом встановлено, що ОСОБА_6 станом на момент подання його захисником клопотання відбув необхідні для умовно-дострокового звільнення строку покарання, призначеного йому вироком суду, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.

Оцінюючи ступінь виправлення засудженого ОСОБА_6 суд враховує характеристику на останнього від 24 січня 2019 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Біленьківській ВК-99 з 15 травня 2010 року.

З 13 липня 2017 року в порядку, визначеному статтею 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_6 переведений до дільниці соціальної реабілітації установи як засуджений, що стає на шлях виправлення.

Але, після переведення до ДСР, засуджений ОСОБА_6 характеризується адміністрацією установи виконання покарань посередньо: допускав порушення встановленого режиму відбування покарання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності; до своїх обов`язків та праці ставиться добре, але не сумлінно, поставлені завдання виконує в строк, але не завжди якісно.

Зазначено, що засуджений ОСОБА_6 не перебуває на профілактичному обліку установи, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу, за період з 2011 по 2017 роки здобув три різні професії в навчальному центрі установи. Під час виступу представника установи, ним було зазначено, що на його думку в разі звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_6 скоріш за все не продовжить свою злочинну діяльність, а буде заробляти собі на життя роботою.

В зазначеній характеристиці також міститься інформація про те, що 26 липня 2018 року комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_6 в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 81 КК України.

Крім того, судом досліджено довідку про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 від 24 січня 2019 року, відповідно до якої за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 був 13 (тринадцять) разів заохочений правами начальника відділення СПС або начальника установи.

В той же час, за період відбування покарання ОСОБА_6 було допущено 9 (дев`ять) порушень режиму відбування покарання, за що на нього було накладено дисциплінарні стягнення. Судом констатовано той факт, що станом на момент розгляду справи в суді всі зазначені дисциплінарні стягнення ОСОБА_6 є погашеними або знятими у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання про відповідність ОСОБА_6 критерію, встановленому в ч. 2 статті 81 КК України (засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення), суд враховує положення діючого кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, відповідно до якого засуджені позитивної спрямованості в залежності від ступеня виправлення розділяються на такі групи як: засуджені, що стають на шлях виправлення; засуджені, які стали на шлях виправлення та засуджені, які довели своє виправлення.

Перебування засудженого ОСОБА_6 в дільниці соціальної реабілітації станом на момент розгляду клопотання, на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_6 в цілому залишається засудженим позитивної спрямованості, адже він не був переведений з дільниці соціальної реабілітації до іншої дільниці в порядку, встановленому ч. 3 ст. 101 КВК України.

В той же час, для досягнення всіх умов для умовно-дострокового звільнення, засуджений має не просто бути засудженим позитивної спрямованості, а має довести своє виправлення.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів не вбачається можливість однозначного та безсумнівного висновку про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_6 , адже під час відбування покарання він неодноразово допускав порушення режиму відбування покарання, за що дев`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. І хоча всі стягнення ОСОБА_6 зняті та погашені у встановленому законом порядку, суд не може обійти той факт, що зазначені порушення режиму утримання допускались ОСОБА_6 безперервно протягом всього строку відбування покарання з 2010 року по 2018 рік. Останні стягнення датовані 12 січня та 22 березня 2018 року.

На думку суду для прийняття однозначного висновку про доведеність виправлення засудженого необхідний тривалий період, під час якого засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення. Зазначені вище відомості в своїй сукупності не дозволяють суду прийти до такого однозначного висновку, оскільки допущення засудженим протягом останнього календарного року, що передує зверненню до суду, двох порушень режиму відбування покарання, не може свідчити про його сумлінну поведінку.

Вказане повністю узгоджується як з іншими матеріалами провадження, так і з поясненнями представника адміністрації установи виконання покарань відносно нестабільності позитивної поведінки засудженого ОСОБА_6 та передчасності його умовно-дострокового звільнення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Оскарження даної ухвали прокурором зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1