Справа №576/2342/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/24/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 576/2342/17 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_13 просить змінити вирок суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Свої вимоги потерпілий обгрунтовує тим, що внаслідок вчинення злочину він став інвалідом, постійно погано себе відчуває через фізичний біль, живе неповноцінним життям, витратив на лікування близько 30000 грн., але все необхідне лікування так і не пройшов через брак коштів. Крім того, ОСОБА_11 не виконав своєї обіцянки допомогти йому з грошима на лікування, не цікавився станом його здоров`я та вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.02.2018 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 і ч.1 ст.76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Стягнуто на користь фінансового управління Глухівської міської ради 1038,20 грн. та Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 11880,20 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого, а також на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з виконанням експертиз в сумі 5615,26 грн.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_11 07.10.2017 близько 14-00 години керуючи мопедом Sabur в м. Глухові, виїжджаючи з другорядної дороги по вул. Вознесенській на головну дорогу по вул. Спаській, не надав переваги в русі мопеду Delta під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження. В діях водія ОСОБА_11 вбачається порушення вимог п.п.16.11 і 16.3 ПДР, з яких останній пункт знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати вирок суду і ухвалити новий вирок, доводи прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів потерпілого про безпідставне звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до приписів ст.75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи правові підстави для застосування до ОСОБА_11 положень ст.75 КК, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував зазначені вище вимоги закону, які об`єктивно впливають на звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК є тяжким злочином, наслідки, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому обох тім`яних кісток та вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння, чому на переконання колегії суддів судом першої інстанції не було приділено належної уваги.

Крім того, як встановлено під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинувачений надав потерпілому лише частину обумовленої ними раніше суми в рахунок відшкодування завданої останньому шкоди та жодних інших дій на її усунення не вчиняв, що також враховується колегією суддів.

При цьому, колегія суддів не може прийняти до уваги досудову доповідь органу з питань пробації про можливість звільнення обвинуваченого з випробуванням, оскільки такий висновок не узгоджується із зазначеними вище обставинами.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно п.2 ч.1 ст.413 цього Кодексу, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75 і 76 КК, внаслідок чого апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню в цій частині, а судове рішення скасуванню.

В той же час, вимоги апеляційної скарги потерпілого про визнання винним обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК при ухваленні нового вироку колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підстави для цього відсутні. До того ж, в суді першої інстанції ніким із учасників судового провадження фактичні обставини кримінального провадження не оспорювалися, а тому суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК визнав недоцільним їх дослідження, внаслідок чого зазначені особи були позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, оскільки розмір цього покарання потерпілим не оскаржується.

Під час апеляційного розгляду не встановлено неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження чи істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому такі твердження потерпілого теж є необґрунтованими.

Згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, після скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне ухвалити новий вирок, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 був неправильно звільнений від відбування призначеного йому покарання.

При ухваленні нового вироку, призначене судом першої інстанції ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортним засобами, на думку колегії суддів, повинно бути залишено без змін, оскільки воно визначене останньому в межах кримінального закону та у розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.286 КК, і є на переконання колегії суддів необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких законних підстав для призначення ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст.69 КК, а саме призначення йому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286 КК, або ж переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї норми закону, колегією суддів не встановлено, оскільки у кримінальному провадженні відсутні жодні пом`якшуючі покарання обставини, які з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування ОСОБА_11 пред`явлене обвинувачення у тому, що керуючи мопедом в порушення вимог п.п.16.11 і 16.3 ПДР, він не надав переваги в русі мопеду під керуванням ОСОБА_10 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Тобто згідно обвинувального акта в причинному-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ПДР виключно ОСОБА_11 , при цьому обвинувачення не змінювалося.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом з тим, при наведенні у вироку мотивів призначення покарання, суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення, оскільки врахував обставину вчинення злочину, яка не зазначена в обвинувальному акті, а саме те, що зіткнення транспортних засобів сталося також і з вини потерпілого, який порушив п.12.3 ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне при ухваленні нового вироку вийти за межі апеляційних вимог та виключити з вироку посилання суду першої інстанції на вказану обставину, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого (ч.2 ст.404 КПК).

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2018 року відносно ОСОБА_14 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок.

ОСОБА_14 вважати засудженим за ч.2 ст.286 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_15 .

Виключити з мотивувальної частини вироку при наведенні мотивів призначення покарання посилання суду першої інстанції на порушення потерпілим ОСОБА_10 п.12.3 ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору і не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5