Ухвала
Іменем України

02 січня 2019 року

м. Київ
справа № 636/2254/17
провадження № 51-9793 ск
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року,
встановив:
За вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2018 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 16 листопада 2015 року Чугуївський міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк: по першому епізоду 3 роки; по другому 4 роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)
Як установив суд, ОСОБА_4 06 квітня 2017 року близько 21:00 та в ніч на 13 квітня 2017 року, точного часу в ході досудового слідства та судового розгляду не встановлено, перебуваючи на майданчику між другим і третім поверхами у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме:
двоколісного велосипеда марки «Pride» моделі «ХС-400», належного ОСОБА_7 , вартістю 4135 грн.;

двоколісного велосипеда марки «KinetikStorm-Alu», належного ОСОБА_8 , вартістю 4 201 грн.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 14 серпня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 змінив, виключивши посилання на призначення покарання за епізодами та застосування ч. 1 ст. 70 КК. Постановлено вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК приєднано до призначеного покарання частково невідбуту частину покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2015 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, зазначає про необхідність зміни судових рішень та призначення ОСОБА_4 покарання у межах передбачених, санкцією ч. 2 ст. 185 КК.
Перевіривши доводи в касаційній скарзі та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такої думки.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Із долученої до касаційної скарги копії вироку районного суду вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 проводився відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_4 , яке, на думку захисника, є суворим, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Положеннями ст. 65 КК передбачено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Зазначених вимог закону суд дотримався.
Зокрема, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК достатньою мірою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до злочинів середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_4 , який посередньо характеризується та на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та конкретні обставини вчинених злочинів. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та визнання вини, обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Крім того, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_4 вчинив злочин у період іспитового строку, встановленого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2015 року.
З урахуванням усіх обставин справи суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 лише в умовах ізоляції від суспільства та обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який вказував на неправильне призначення судом покарання по епізодам із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК, при цьому захисник та обвинувачений не заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, але просили пом`якшити призначене покарання, належним чином перевірив викладені у скарзі доводи, та на підставі, передбаченій п. 4 ч. 1 ст. 409 КК, змінив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 .
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання призначено ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65 КК, за видом та розміром воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Також суд правильно призначив ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі положень ст. 71 КК.
З висновками судів першої та апеляційної інстанцій погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 не вбачає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 єва