Справа № 591/5028/18
Провадження № 1-кп/591/241/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2019 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого - ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0002107 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілиця, Сумського району, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 допустив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за наступних обставин.
25 червня 2018 року близько 08 години 45 хвилин ОСОБА_7 , керуючи автомобілем Ваз 21063, н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Петропавлівська в м. Суми, де в районі перехрестя з вул. О.Аніщенка, зневаживши безпекою дорожнього руху при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину по наведеному пішохідному переходу. В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, ЗТПВХ, неускладненого перелому тіла L1 хребця, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В діях водія ОСОБА_7 вбачається порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення водієм ОСОБА_7 п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Дії водія ОСОБА_7 по порушенню п. 18.1 Правил дорожнього руху України навмисні, а форма вини - є необережною.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно він вчинив його за наведених обставин, фактично підтвердивши вчинення діяння за наведених обставин. Цивільні позови прокурора та потерпілої визнав частково, зазначивши, що розмір відшкодування витрат на лікування потерпілої є завищеним, як і заявлений розмір моральної шкоди.

Потерпіла в своїх показах підтвердила суду вчинення відносно неї злочину за наведених обставин, заявлений цивільний позов підтримала.

Також вчинення злочину за наведених обставинах підтвердили в своїх показах допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім цього, вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця ДТП з додатками, яким зафіксована слідова картина пригоди, висновком судово-медичного експерта № 70 від 18 липня 2018 року, яким підтверджується наведений вище характер, ступінь тяжкості, локалізація та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, а висновком експерта-автотехніка № 19/119/9-1/272е від 21 серпня 2018 року доводиться наявність в діях ОСОБА_7 порушення п. 18.1 ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з ДТП.

Наявності в діях потерпілої порушень ПДР України, які б перебували в причинному зв`язку з пригодою суд не вбачає, оскільки суду не подано переконливих доказів на обґрунтування таких тверджень, а крім цього ці обставини спростовуються самим характером пригоди, при якому наїзд на потерпілу відбувся саме на пішохідному переході, перетинаючи проїзну частину по якому, особа має безумовну перевагу в русі перед транспортними засобами.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_7 цього кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, як особа, що керувала транспортним засобом - автомобілем Ваз 21063, н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення правил безпеки дорожнього руху - порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_7 суд відносить визнання своєї провини (що вбачається з наданих суду показань), щире каяття (про що свідчить його поведінка після пригоди, зумовлена щирим співчуттям потерпілій, принесенням вибачення, а також власними хвилюваннями обвинуваченого з приводу події), добровільне відшкодування частини заявленої потерпілою моральної шкоди.
Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_7 суд не вбачає.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, не працює, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має незначний дохід та вади здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, пом`якшуючі покарання обставини.

Враховуючи викладене та позитивні дані щодо особи обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, думку потерпілої, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, вік обвинуваченого та вчинення злочину не судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе з призначенням покарання у виді мінімального штрафу, що відповідатиме меті кримінального провадження, характеру злочину, а також даним щодо особи обвинуваченого.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з безпекою руху транспорту, що становить значну суспільну небезпеку, внаслідок якого постраждала людина, а також приймаючи до уваги, що керування транспортними засобами не є джерелом доходу родини обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Застосовуючи додаткову міру покарання, суд виходить і з характеру допущеного водієм порушення, а також умов за яких його вчинено, зокрема, допущення грубого порушення ПДР України при наближенні до пішохідного переходу.

Цивільний позов потерпілого на думку суду підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Так, заявлений потерпілою уточнений цивільний позов до ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» складається з 7869,85 гривень матеріальної шкоди (заявлених до страхової компанії), та 35000 гривень моральної шкоди (заявлених до обвинуваченого) - а.с. 36-50, 153-155, 189.
По-перше, в письмовому відзиві представник цивільного відповідача позов потерпілої не визнав, мотивуючи відсутністю підстав для судового захисту, а також необґрунтованістю та безпідставністю вимог, що на думку суду є помилковим, оскільки суперечить як вимогам процесуального так і матеріального права в розумінні потреб захисту права потерпілої сторони на відшкодування майнової та моральної шкоди.
Суд погоджується з вимогами потерпілої в частині відшкодування понесених витрат на лікування, які підтверджені доказами у вигляді виписок з медичної документації та копій чеків (а.с. 42-50), за виключенням стягнення коштів в сумі 670 гривень (а.с. 50) за пояс, оскільки чек за цей товар не містить відповідних ідентифікуючих ознак, з яких можливо було б визначити кому саме сплачувались ці кошти та за яких обставин.
Крім того, зазначені кошти підлягають стягненню саме зі страхової компанії, що відповідає вимогам ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 988 ЦК України, тому вимоги потерпілої в цій частині належить задовольнити частково, стягнувши з ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» кошти сумі 6730,46 гривень.
Що стосується відшкодування моральної шкоди цивільним відповідачем ОСОБА_7 в сумі 35000 гривень, то вирішуючи це питання, суд виходить з наступних міркувань.
Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та їх характером, що безумовно викликають болісні відчуття та страждання. Потерпіла впродовж тривалого часу після події проходила лікування в різних медичних закладах та потребує відновлення здоров`я і в теперішній час.
Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним злочином, на переконання суду є сума коштів в 35000 гривень.
Водночас, оскільки ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування моральної шкоди потерпілій страховиком, яка складає 5 % від коштів в сумі 6730,46 гривень, що становить 336,5 гривень, проте позивачем вимоги до страхової компанії в цій частині не заявлені, а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, крім того, враховуючи що обвинуваченим добровільно відшкодовані кошти на відшкодування моральних збитків в сумі 10000 гривень, тому, задовольнивши і ці вимоги частково, на користь потерпілої з ОСОБА_7 належить стягнути на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 24663,5 гривень (35000 гривень 336,5 гривень 10000 гривень = 24663,5 гривень).
Відтак, заявлений потерпілою ОСОБА_4 позов належить задовольнити частково.
Заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування коштів, витрачених медичним закладом на лікування потерпілої від злочину на думку суду підлягає задоволенню, оскільки він підтверджений доказами (а.с. 10, 135), відповідає вимогам ст. 1206 ЦК України, а твердження сторони захисту на його спростування є не переконливими, оскільки всі складові вимоги, які входять до розрахунку коштів, зумовлені не проходженням лікування потерпілої в медичному закладі в зв`язку з захворюванням, а пов`язані саме з кримінально-караними діями обвинуваченого, саме внаслідок чого відповідна бюджетна установа несла витрати по лікуванню потерпілої ОСОБА_4 .
Підтвердження наявності в справі речових доказів суду не наведено.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертних досліджень (а.с. 132, 244), підлягають стягненню з обвинуваченого, як і витрати потерпілої на правову допомогу, які підтверджені відповідними квитанціями захисника, вони відповідають характеру, обсягу, складності наданої їй правової допомоги, кількості судових засідань, в яких приймав участь як представник потерпілої адвокат (а.с. 51, 52, 95).
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.
На підставі ч. 1 ст. 286 КК України, ст.ст. 979, 988, 1166-1168, 1206 ЦК України, ст.ст. 24, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 120, 124, 126-129, 368, 370, 374, 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_4 на відшкодування майнової шкоди кошти в сумі 6730,46 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 24663,5 гривень.

Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації на відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_4 кошти в сумі 9843,2 гривні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2002 гривні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати в сумі 4000 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1