УХВАЛА
Іменем України

16 січня 2019 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_5 22.12.2018 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2018, в рамках кримінального провадження № 0001078 від 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, арешт накладений на вилучене майно грошові кошти, з квартири яке належить ОСОБА_5 , які не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні також зазначив що власник коштів є ОСОБА_5 .

Слідчий в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання про скасування арешту на майно, оскільки грошові кошти є речовим доказом.

Слідчий суддя, заслухав пояснення учасників судового процесу, дослідив матеріали клопотання встановив наступне.

В провадженні слідчого управління ГУНП в Житомирській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001078 від 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2018 задоволено клопотання старшого слідчого та накладено арешт на майно, а саме на: грошові кошти в сумі 800 Євро; -100 доларів США; - 1200 грн.

Підставою для задоволення вказаного клопотання стало посилання слідчого на те, що перераховані речі можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати до повного встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Під час судового розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що під час розслідування кримінального провадження не здобуто достатніх підстав вважати, що майно ОСОБА_5 а саме 800 Євро; -100 доларів США; - 1200 грн. на яке накладено арешт, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира 16.10.2018 є предметом, засобом, чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутим злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отриманим за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна, а саме на грошові кошти в сумі 800 Євро; -100 доларів США; - 1200 грн. накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2018, в рамках кримінального провадження № 0001078 від 14.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2018 на грошові кошти, що вилучені 11.10.2018 у ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , тобто за місцем помешкання ОСОБА_5 і належать їй на праві власності, а саме: 800 євро, 100 доларів США, 480 грн дрібними купюрами та 1200 грн. пенсії.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0001078 від 14.03.2018 повернути ОСОБА_5 чи її представнику грошові кошти в сумі 800 евро, 100 доларів США, 480 грн дрібними купюрами та 1200 грн., що вилучені під час обшуку за місцем її помешкання, а саме: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1