Справа № 206/1635/19
Провадження № 1-кс/206/408/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2019 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про проведення експертизи,-
20.03.2019 слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення експертизи.
Під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судово-товарознавчої експертизи з метою встановлення вартості викраденого майна станом на момент вчинення злочину, а саме на 13.01.2019, для чого необхідні спеціальні знання, оскільки висновок експерта має істотне значення у кримінальному провадженні.
Слідчий, який подав клопотання, був повідомлений про місце та час його розгляду, проте, у судове засідання не з`явився, вказані обставини не перешкоджають розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання в їх сукупності, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про проведення експертизи з огляду на таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 244 КПК України слідчий суддя задовольняє клопотання, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта.
Відповідно до п. 2, 5, 7, 11 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої Наказом Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Державною судовою адміністрацією України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки та Державною податковою адміністрацією України від 27.08.2010 (далі Інструкція), у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати: а) речові докази; б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання); в) документи, які засвідчують особу заарештованих підозрюваних, обвинувачених (підсудних); г) інші документи, що мають значення у справі; д) гроші та інші цінності, виявлені під час накладення арешту на майно підозрюваних, обвинувачених, підсудних або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна. Факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Після огляду речові докази приєднуються до справи постановою працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, ухвалою суду або постановою судді.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Предмет злочинного посягання має вартісну оцінку речі матеріального світу, вплив на яку тягне заподіяння шкоди об`єкту злочинного посягання.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псування повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
Ч. 2 ст. 100 КПК України наголошує на тому, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно протоколу огляду місця події від 13.01.2019, слідчий ОСОБА_7 проводить огляд приміщення кафе «Метелиця», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Семафорна, 27. Так в ході огляду слідчий описує різні предмети, які знаходилися у цьому приміщенні, які зі слів потерпілої були предметом посягання злочинця, які він підготував для викрадення, однак вказані у клопотанні предмети слідчим не виявлено та не вилучено, як того вимагає Інструкція та КПК України. Окрім цього, фототаблиці до протоколу огляду зроблені спеціалістом ОСОБА_8 , однак у протоколі огляду місця події від 13.01.2019 не зазначено, що огляд проводився за участю спеціаліста.
Протоколом огляду предмета від 14.01.2019 оглянуто тканевий рюкзак чорного кольору з написом BROLOPPET 2000 білого кольору в середині якого виявлено різні речі, які перелічені у протоколі та проведено їх фотофіксацію, однак, згідно протоколу, слідчий виявляє та вилучає лише рюкзак чорного кольору з написом BROLOPPET 2000, речі, які знаходилися в рюкзаку слідчий не виявив та не вилучив, хоча просить призначити по цім об`єктам судово-товарознавчу експертизу.
У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий під час огляду місця події та огляду предмета не виявив, не вилучив та не визнав речовими доказами предмети, що були об`єктом злочинного посягання, оскільки згідно доданих до клопотання матеріалів це майно не було визнано речовим доказом та не було вилучено, як того вимагає діюче законодавство, оскільки у матеріалах долучених до клопотання відсутня постанова про визнання речовими доказами.
Крім цього, короткий виклад обстав, зазначений у клопотанні суперечить долученим до клопотання копіям матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, а саме невірно вказано прізвище заявниці та назву кафе.
Відповідно до п. 1.4 Розділу 4 Науково-методичних рекомендацій, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту надається об`єкт дослідження. Громіздкі предмети досліджуються за місцезнаходженням. Якщо доступ до об`єктів обмежений, то орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний(а) забезпечити експерту можливість їх огляду. Огляд за потреби проводиться у присутності сторін у справі (інших зацікавлених осіб). Об`єкти дослідження направляються експерту в упаковці, що забезпечує їх збереження.
Так, у зв`язку з тим, що слідчий безпосередні об`єкти дослідження не виявив та не визнав речовими доказами, хоча зобов`язаний був, фактично місцезнаходження цих об`єктів не відомо, фототаблиці всього майна до клопотання не долучив, тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити наявність достатніх підстав для призначення експертизи, оскільки об`єкти дослідження взагалі не визнані речовими доказами та не виявлені слідчим під час огляду, тому не зрозуміло, що саме направляти експерту, оскільки при огляді були виявлено та вилучено лише рюкзак чорного кольору з написом BROLOPPET 2000.
Крім цього, у матеріалах долучених до клопотання відсутні будь-які процесуальні рішення з приводу визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи наведені вище недоліки слідчим суддею, підстави для задоволення клопотання відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9 22, 26, 242-244, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні клопотання СВ Самарського ВП ДВП ГУНП поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про проведення експертизи.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1