Справа № 182/6409/18
Провадження № 1-кп/0182/153/2019
У Х В А Л А
20.02.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2018 за № 0002065 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Сургут, Тюменської області РФ, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження від 01.07.2018 за № 0002065 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 21.02.2019, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 домашній арешт, строк дії якого скінчився.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів; впливу на потерпілого, якого він добре знає та з яким у обвинуваченого неприязні стосунки; свідків, а також репутація обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та фактично мешкає, посилаючись на те, що прокурором не доведена наявність ризиків, він має намір працевлаштуватись, і у нього є довідка про те, що його беруть на роботу. Крім того, він має кілька хронічних захворювань, в т.ч. гепатит «С» та у умовах ДУВП №4 у нього погіршився стан здоров`я, проте будь-якого лікування та медичної допомоги йому не надається. Крім того, він зобов`язується з`являтись до суду, просить призначити домашній арешт в нічний час для того, щоб він мав можливість лікуватись та працювати.
Захисник обвинуваченого, посилаючись на практику ЄСПЛ, підтримав клопотання обвинуваченого та також просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт посилаючись на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку ОСОБА_3 .
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судам в разі задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою у судовому рішенні необхідно чітко зазначати про наявність іншої підстави або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження при розгляді клопотання лише переліком законних (стандартних) підстав для його застосування є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ „Харченко проти України).
Крім того, при продовженні строків тримання під вартою суди зобов`язані враховувати стан здоров`я обвинувачених, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ (рішення від 16.05.2013 р. у справі „Барило проти України, рішення від 14.03.2013 р. у справі „Салахов та Іслямова проти України та інш).
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Також, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою; Єлоєв проти України від 06.11.2008, відповідно до якого навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Тому, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, а також те, що продовження тримання обвинуваченого під вартою до винесення судового рішення може негативно позначитись на стані його здоров`я, тому суд вважає необхідним змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики продовження злочинної діяльності та тиску на потерпілого, свідків існують.
Керуючись ст. 177, 181 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити. В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого відмовити.
Змінити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому в період час у з 20.00 год. до 07.00 год. наступної доби залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному кримінальному провадженню без дозволу прокурора, суду.
ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Копію ухвали в частині виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати до Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській обл.
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 20.04.2019 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1