Справа № 456/4706/18
Провадження № 1-кп/456/91/2019
ВИРОК

іменем України

"01" лютого 2019 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

представника Стрийського МРВ з питань пробації ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учня 2 курсу ВПУ №34 м. Стрия, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

встановив:

18.09.2018 року близько 14:30 години неповнолітній ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні Державного навчального закладу «Вище професійне училище №34 м.Стрий», що в м.Стрий, по вул. Гайдамацькій, 15, Львівської області, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, умисно, таємно викрав із приміщення майстерні Державного навчального закладу «Вище професійне училище №34 м.Стрий» мобільний телефон марки « SAMSUNG» моделі «SM- J320H/DS » серії « НОМЕР_1 », який належав неповнолітньому ОСОБА_10 , вартістю 803,33 грн., на рахунку якого коштів не було та який знаходився в чохлі виготовленого із пластику вартістю 100 грн., дві сімкарти оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 грн. кожна та флеш карту об`ємом 8 гб вартістю 100 грн., а всього на загальну суму 1053,33 гривень, який заховав в кишеню штанів, в які був одягнений та з викраденим майном вийшов з приміщення навчального закладу та викраденим надалі розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 шкоду на загальну суму 1053,33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що 18.09.2018 року близько 14:30 години він перебуваючи в приміщенні Державного навчального закладу «Вище професійне училище №34 м.Стрий», що в м.Стрий, по вул. Гайдамацькій, 15, Львівської області, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав із приміщення майстерні Державного навчального закладу «Вище професійне училище №34 м.Стрий» мобільний телефон марки « SAMSUNG» моделі «SM- J320H/DS » серії « НОМЕР_1 », який належав неповнолітньому ОСОБА_10 , на рахунку якого коштів не було, та який знаходився в чохлі виготовленого із пластику, дві сімкарти оператора мобільного зв`язку «Київстар» та флеш карту об`ємом 8 гб, який заховав в кишеню штанів, в які був одягнений та з викраденим майном вийшов з приміщення навчального закладу та викраденим надалі розпорядився на власний розсуд. Він щиро розкаюється у скоєному, шкоду відшкодував та просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, його вина доведена доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження № 0001539 від 06.11.2018 року, які суд, роз`яснивши обвинуваченому вимоги ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати в повному обсязі в судовому засіданні, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорювалися.

Аналізуючи зібрані докази по справі і оцінюючи їх в сукупності суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, так як він скоїв таємне викрадення чужого майна.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, усунення завданої шкоди.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання із застосуванням щодо нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 .
Виходячи зі змісту ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Враховуючи заявлене неповнолітнім обвинуваченим та його захисником клопотання про застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру, яке було підтримано законним представником неповнолітнього обвинуваченого, заслухавши думку прокурора, представника служби у справах дітей, інспектора з ювенальної превенції, суд вважає, що є всі підстави для застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у відповідності до ст. 105 КК України, а саме, передати неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, шкоду відшкодував, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, своєю поведінкою довів, що його виправлення може відбутися без призначення кримінального покарання, а також запевнив суд, що подібного більше ніколи не повториться.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх, вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 5 травня 2006 р. № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру - передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України у віці 16 років, а отже відносно нього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст. 105 КК України, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Згідно ч.3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. 105 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання.

Згідно п.3 ч.2 ст. 105 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, а саме передача ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 до повноліття ОСОБА_4 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази: мобільний телефон марки « SAMSUNG» моделі «SM- J320H/DS » серії « Galaxy J3 2016» та картонну коробку до нього, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 залишити у власності останнього.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1