Справа № 461/9598/18
Провадження № 1-кс/461/42/19
УХВАЛА

08.01.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб управління Служби безпеки України у Львівській області щодо неповернення вилученого майна та зобов`язання його повернути у кримінальному провадженні № 0000012, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 19 грудня 2018 року звернувся до суду з відповідною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 25 червня 2018 року слідчим УСБ України у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000012 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук у помешканні ОСОБА_7 . Серед вилучених під час обшуку предметів були мобільний телефон XIOMI та ноутбук НР з зарядним пристроєм, які належать на праві власності заявникові. 30 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого відділу УСБУ з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, однак постановою слідчого у його задоволенні було відмовлено. Заявник вважає, що дане майно має статус тимчасово вилученого, однак арешту на техніку накладено не було, тому таке підлягає негайному поверненню. Крім того, зазначає, що слідчий не мав права проводити з майном жодних слідчих дій.

Просить слідчого суддю визнати неправомірними дії посадових осіб УСБ України у Львівській області щодо неповернення вилученого майна та відмови у поверненні, зобов`язати слідчий відділ УСБ України у Львівській області повернути ОСОБА_3 мобільний телефон та ноутбук.

В судовому засіданні заявник та його представник адвокат ОСОБА_4 зазначили, що скаргу підтримують та просять її задовольнити. Захисник пояснив, що ухвала слідчого судді від 18 червня 2018 року, на підставі якої був проведений обшук у квартирі ОСОБА_7 , не містила конкретного переліку майна, на відшукування якого був наданий дозвіл. Тому, вилучені телефон та ноутбук заявника є тимчасово вилученим майном. Таке майно не було арештоване судом, відтак слідчий був зобов`язаний його повернути власнику, а не передавати на дослідження експертам. В подальшому слідчому було надано право доступу до програмного забезпечення пристроїв, однак це не виправдовує утримання майна. Слідчий звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт вилучених предметів, однак ухвалою судді у задоволенні клопотання було відмовлено. Слідчий суддя в ухвалі висловив думку про те, що вилучене майно входить до переліку визначено в ухвалі про обшук, проте не зазначив цього в резолютивній частині ухвали. Слідчий не мав права використовувати висловлену слідчим суддею думку, проте був зобов`язаний повернути майно власникові.

Слідчий ОСОБА_5 під час розгляду скарги проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що обшук в квартирі ОСОБА_7 був проведений на підставі ухвали слідчого судді, яка містила формулювання з дозволом на відшукування та вилучення засобів зв`язку та комп`ютерної техніки. Вважає, що вказане майно не мало статусу тимчасово вилученого, а з клопотанням про його арешт слідчий звернувся до суду помилково. З метою встановлення інформаційного змісту електронних пристроїв для належного доступу до нього була призначена експертиза, а майно заявника передане експертам.

Заслухавши думку заявника, його захисника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року слідчим УСБУ було надано дозвіл на проведення обшуку у житловому приміщенні квартирі АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення знарядь та засобів вчинення злочину, а саме: наркотичних засобів, психотропних речовим, засобів зв`язку, комп`ютерної техніки, персональних електронно-обчислювальних машин, рукописних носіїв інформації.

25 червня 2018 року слідчим в квартирі ОСОБА_7 був проведений обшук, в ході якого серед інших речей було вилучено мобільний телефон XIOMI з сім-карткою оператора «Київстар» та ноутбук НР, які належать ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, що було вилучене під час обшуку. В ухвалі зазначено, що речі, на які слідчий просить накласти арешт, входять до переліку майна, що прямо вказане в ухвалі про надання дозволу на обшук.Звернення слідчого з клопотання до слідчого судді про арешт майна було помилковим, про що наголосив слідчий в судовому засіданні.

Постановою слідчого від 25 червня 2018 року вказані пристрої були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, слідчим суддею встановлено, що слідчим під час обшуку в квартирі ОСОБА_7 були вилучені речі, перелік яких містився в тексті резолютивної частини ухвали від 18 червня 2018 року про надання дозволу на проведення обшуку, а саме «мобільні телефони» та «комп`ютерна техніка». Такі речі були визнані речовими доказами, до їх інформаційного (програмного) вмісту слідчий отримав тимчасовий доступ ухвалою суду від 16 липня 2018 року. Відтак, таке майно слідчий суддя не вважає тимчасово вилученим, а тому не застосовує наслідки передбачені ст. 169 КПК України «Припинення тимчасового вилучення майна».

До того ж, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді від 26 червня 2018 року у кримінальному провадженні було призначено експертизу комп`ютерної техніки та програних продуктів, та з метою провадження експертизи експертам надано на дослідження телефон XIOMI з сім-карткою оператора «Київстар» та ноутбук НР.

З наведених підстав, у діях слідчого не вбачається порушення вимог ст.ст. 167, 169, 171 КПК України.

Слідчим суддею не приймається позиція заявника та його захисника адвоката щодо неналежного висновку слідчого судді ОСОБА_8 в ухвалі від 27 червня 2018 року про статус вилученого майна, оскільки сторони кримінального провадження не повинні вдаватися до аналізу судових рішень з позиції їх законності чи правильності висновку суду. Судове рішення, яким є ухвала слідчого судді, постановлене іменем України, набрало законної сили та діє на всій території держави.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).
За вищенаведених обставин, зважаючи на законність та правомірність дій слідчого щодо вилучення майна заявника, його зберігання в порядку передбаченому для речових доказів, проведення з ним слідчих дій, передачі майна експертам для встановлення необхідних обставин, відсутність в вказаних речей статусу тимчасово вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Такий висновок суду ґрунтується також на відсутності належних і допустимих доказів належності вилучених телефону та ноутбуку заявникові.

Крім того, за межі повноважень слідчого судді виходить питання визнання дій сторони кримінального провадження неправомірними, оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. Такі ухвали можуть бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303 308 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб управління Служби безпеки України у Львівській області щодо неповернення вилученого майна та зобов`язання його повернути у кримінальному провадженні № 0000012.

Повний текст ухвали проголошений 10 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1