Справа № 509/4068/18
Провадження № 1-кп/520/1081/18
УХВАЛА

26.11.2018 року м.Одеса

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000167 від 01.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 ,
потерпілих в кількості 42 осіб та представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м.Одеси 24.09.2018 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000167 від 01.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-1 КК України.
Ухвалою колегії судді від 01.10.2018 року обвинувальний акт призначений до підготовчого судового засідання на 07.11.2018 року, яке відкладалося на інші дати з поважних причин.
Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, для повернення обвинувального акту прокурору немає. Угода не укладалася. Підсудність визначена ухвалою Апеляційного суду Одеської області.
Потерпілі та їх представники також вважали можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого заперечила проти призначення обвинувального акту до судового розгляду і просила повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам процесуального закону, оскільки прокурор не чітко визначив потерпілих у кримінальному провадженні і, як наслідок, формулювання обвинувачення не зрозуміле.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.
Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через невідповідність вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується стадія досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, наведені вимоги не дотримані щодо 7 осіб, вказаних в обвинувальному акті як потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Тобто, щодо вказаних осіб в обвинувальному акті не наведені фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду та дає обвинуваченому можливість реалізувати своє право на захист та знати, в чому саме він обвинувачується. Однак, у зазначеному обвинувальному акті не міститься сформульованого належним чином обвинувачення щодо 7 осіб.
Європейський суд з прав людини у справа «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008, «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989, зазначив, що згідно пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому йдеться про право особи бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення . Крім того, суд нагадує, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, рішення у справах «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999, «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000, «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006.
Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство тощо).
Разом з тим, наведені вимоги не дотримані щодо низки потерпілих. Так, в обвинувальному акті до списку потерпілих не включено 11 осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 (два епізоди), ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , хоча щодо вказаних осіб в обвинувальному акті зазначені встановлені фактичні обставини, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення.
Відсутність відомостей щодо вказаних потерпілих позбавило суд інформації, передбаченої законом, необхідної щодо сповіщення цих потерпілих про судове засідання, що є елементом порушення прав потерпілого.
Щодо вказаних потерпілих також відсутні відомості про те, що вони набули статусу свідка відповідно до ч.7 ст.55 КПК України через їх відмову бути потерпілим.
Крім того, в обвинувальному акті деякі епізоди кримінального правопорушення містять викладення його фактичних обставин щодо двох осіб одночасно: ОСОБА_28 і ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 і ОСОБА_31 із зазначенням загального розміру пайового внеску і заподіяної злочином шкоди. При цьому прокурор в порушення вимог Особливої частини закону про кримінальну відповідальність, не розмежував елементи ідеальної сукупності злочинів щодо кожної особи конкретно, не визначивши розмір заподіяної шкоди кожній з осіб, і виходячи з цього, не дав відповідної кваліфікації дій обвинуваченого. Внаслідок чого правова кваліфікація та формулювання обвинувачення по вказаних епізодах викладені неправильно, і ОСОБА_29 та ОСОБА_31 відповідно, не визнані потерпілими особами, відомості про них відповідно до п.3 ч.2 ст.291 КПК України відсутні в обвинувальному акті.
Крім того, текст обвинувального акту містить повторне чи більше разів викладення фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення щодо однієї і тієї ж особи по епізоду, вчиненому у той самий день і час, щодо однієї і тієї ж адреси, за тим самим договором та одного і того ж розміру шкоди, епізоди щодо: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 тощо.
До того ж, в обвинувальному акті є інші недоліки, які в сукупності свідчать в тій чи іншій формі про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
Так, в списках потерпілих і в розділах обвинувального акту де викладаються встановлені фактичні обставини та формулювання обвинувачення містяться описки щодо прізвищ, імен та по-батькові потерпілих ( ОСОБА_35 або ОСОБА_36 , ОСОБА_37 або ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 або ОСОБА_42 ); не зазначені дівочі прізвища потерпілих жінок, які до укладання шлюбу вносили пайові внески на дівочі прізвища ( ОСОБА_43 , ОСОБА_44 ), Вавричена (Гук)); при підшивці обвинувального акту переплутані сторінки (т.1 а.с.31,32); том 2 взагалі не пронумерований як окремий том і в ньому не складена опис, ще є порушенням відомчої інструкції щодо діловодства в органах прокуратури; викликає сумнів правильність кваліфікації дій обвинуваченого по окремих епізодах з точки зору множинності злочинів тощо.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Стаття 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.
Главою 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимі, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-317, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000167 від 01.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364-1 КК України, повернути прокурору на підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3