17 жовтня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження №1-кп/686/949/18 на підставі обвинувального акту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одружений, на утриманні осіб не має, прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання АДРЕСА_2 (центр соціально-профілактичної допомоги), інвалід 3 групи загального захворювання по 31.05.2019 року, раніше судимий:
- 13.12.2007 вироком Хмельницького міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 с. 311, ст. 70 КК України до міри покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 13.01.2011 вироком Хмельницького міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки та 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 27.10.2015 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 5 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 28.03.2017 вироком Хмельницького міськрайонного суду за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до міри покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки.
звільнений з місць позбавлення волі 27.12.2017 року на підставі ст. 1 «г» Закону України «Про амністію в 2016 році».
по обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,
01 лютого 2018 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебуваючи в залі очікування залізничного вокзалу за адресою м. Хмельницький вул. Проскурівська, 92 виявив на стійці для зарядки мобільний телефон марки «Lenovo А6020А40» після чого заволодів мобільний телефон марки «Lenovo А6020А40 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 вартістю 1383 грн. 50 коп. і одразу намагаючись покинути зал очікування, але був виявлений ОСОБА_8 , яка висунула вимогу повернення викраденого майна, проте ОСОБА_5 не реагуючи на вимоги повернення майна покинув приміщення, таким чином відкрито заволодів майном потерпілого, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1383 грн. 50 коп.
За відкрите викрадення чужого майна вчинений повторно ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , що дійсно він у вказаний в обвинувачені день і час перебував в залі очікування залізничного вокзалу м. Хмельницький, на стійці для зарядки телефонів поставив свій телефон на зарядку, через деякий час повернувся і з зарядки забрав свій телефон та інший телефон. Коли це робив то в залі очікування були люди, він стояв спиною до них і ніхто не бачив, що він робить, після цього пішов і його ніхто не зупиняв та не вимагав повернути телефон. Не погоджувався із кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 186 КК України. Викрадений телефон подав за 800 гривень. До наданих обвинуваченим в суді показів, суд відноситься критично і сприймає їх як спосіб захисту, якими останній намагається уникнути відповідальності від пред`явленого обвинувачення та пом`якшити відповідальність і міру покарання.
Винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину підтверджується також сукупністю досліджених у суді доказів.
Так, показаннями потерпілого ОСОБА_7 який показав, що дійсно у вказаний день і час він разом із матір`ю був в залі очікування залізничного вокзалу м. Хмельницького, поставив свій мобільний телефон марки «Леново» на стійці для зарядки телефонів, а сам був в залі очікування. Потім відійшов на деякий час, а коли повернувся то мати ОСОБА_8 повідомила, що його телефон, який стояв на підзарядці викрав чоловік, вона намагалась його повернути, але останній не звертав на неї уваги, вирвався та покинув приміщення залу очікування. Після того як особа заволоділа телефоном, то перекинула на з його рахунку на номер телефону 70 грн., тоді він через систему Київстар дізнався цей номер та зателефонував на нього та просив повернути телефон, але цього не зробили, тоді по встановленому номеру він в соціальній мережі «Фейсбук» знайшов фото обвинуваченого та повідомив поліцію. Покази потерпілого в частині, яким чином він виявив особу, яка викрала його телефон підтверджуються письмовими доказами: протоколом огляду додатку «Viber» від 07.05.2018р., яким оглянуто встановлений в телефоні додаток «Viber» в якому під номером НОМЕР_3 виявлений контакт, який підписаний як ОСОБА_9 , а протоколом огляду сторінки у соціальній мережі «Фейсбук» при відкритті сторінці за запитом « ОСОБА_10 » з`являються дані по даному контакту та світлини із даною особою.
Допитана в суді свідок ОСОБА_8 повідомила, що дійсно вона із сином в перших числах лютого 2018 року були в залі очікування залізничного вокзалу м. Хмельницького, там також знаходились інші люди, серед яких був обвинувачений, син поставив телефон на підзарядку в спеціально облаштованому місці і пішов. Коли до зарядки підійшов обвинувачений і намагався війти вона побачила, що не має телефонна сина, тоді сказала, щоб він відав телефон, але чоловік не відреагував і пішов до виходу, вона його наздогнала на виході і схватила за руку, але чоловік вирвався і втік, вона почала кликати на допомогу та вимагати викликати поліцію. В ході судового розгляду впізнала в обвинуваченому особу, яка намагалась утікати від неї з викраденим телефоном.
Досліджені в ході судового розгляду докази: покази потерпілого, свідка є допустимими доказами, оскільки в ході судового розгляду вони були отримані та досліджені судом безпосередньо відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, дані покази осіб узгоджуються між особою із показами один одного та фактичними обставинами і в ході судового розгляду суду не надані докази та доводи, що потерпілим, свідком дані завідомо неправдиві показання.
Крім показів потерпілого та свідка вина обвинуваченого також підтверджується також письмовими доказами.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2018 року свідок ОСОБА_8 впізнала на фотознімку особу яка викрала мобільний телефон, ним виявився гр. ОСОБА_5 . Протоколом огляд від 11.04.2018року гр. ОСОБА_11 добровільно видив працівникам поліції мобільний телефон марки «Lenovo А6020А40 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 . Самим речовим доказом мобільним телефоном марки «Lenovo А6020А40 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потеплілому.
Згідно висновку експерта за № 12.1-0302:18 від 17.04.2018 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo А6020А40 станом на 27.03.2018 року становить 1383 грн. 50 коп. Даний висновок відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК України, ґрунтується на відомостях, які були сприйнятті експертом безпосередньо і стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював вартість викраденого майна.
Згідно протоколу затримання від 15.05.2018 року цього числа був затриманий ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді від 15.05.2018 року.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого суд враховує положення п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 10 «Про судову практику у справах про злочин проти власності» згідно яких визначено, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються, як викрадення. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і не зважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Таким чином, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засідання, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведена відповідними доказами в сукупності, і його слід визнати винним у вченні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та кваліфікувати, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При обранні ОСОБА_5 виду та міри покарання судом враховуються положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На сьогодні ОСОБА_5 є судимий за умисні злочини, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває. Обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено. Обставинами що пом`якшують покарання, які були зазначені в обвинувальному акті - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину суд не визнає, як такими що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, відповідно до позиції, яка висловлена в постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 березня 2018 року (Справа № 759/7784/15-к) встановлено, що щире каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 заперечував факт відкритого викрадення майна, добровільно майно потерпілому не повернув, не компенсував завдані збитки та не намагався виправити наслідки свого діяння.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який є інвалідом 3 ї груди, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і те, що ОСОБА_5 , на сьогодні вчинив новий тяжкий злочин після відбування покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише шляхом ізоляції його від суспільства, оскільки саме така міра покарання є достатньою і дієвою для виправлення обвинуваченого і запобіганню скоєння нових злочинів, тому за вчинене ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті передбаченої частиною 2 статті 186 КК України, ближче до мінімального строку покарання.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта від 17.04.2018р.) в сумі 572 грн. у відповідності до вимог частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
В ході досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що обраний запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою, адже ОСОБА_5 засуджується до реального позбавлення волі.
Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинувачені за частиною 2 статті 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та 3 місяці.
До набрання вироком законної силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 15.05.2018 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Речові докази по справі:
-мобільний телефон марки «Nomi і5030» із ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕ2 НОМЕР_5 , який було поміщено в сейф-пакет № 4239911, яки був вилучений у обвинуваченого повернути ОСОБА_5
-мобільний телефон марки «Lenovo А6020А40 ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому залишити у ОСОБА_7 .
Накладений арешт на майно відповідно до ухвал слідчого судді від 12.04.2018р. та 17.05.2018 р. скасувати на підставі ч 4 ст. 174 КПК України.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 572 грн. документально підтверджених витрат на залучення експертів.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду: ОСОБА_1