Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9567/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року місто Київ

Слідчий суддя - суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №7, що полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна у кримінальному провадженні № , -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах власника майна ОСОБА_4 , звернувся до Подільського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність Київської місцевої прокуратури №7, що полягає у неповерненні власнику майна, вилученого 26.01.2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в поверненні якого було відмовлено постановою прокурора ОСОБА_5 від 06.07.2018 р.
Скарга мотивна тим, що26.01.2017 року на підставі Ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27.12.2016 року, в рамках кримінального провадження № 007153 від 05.11.2016 року, старшим оперуповноваженим в ОВС УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_6 на земельній ділянці та у всіх приміщеннях, які знаходяться на ній, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук. Відповідно до постановленої ухвали, слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку слідчими Подільського УП ГУ НП в м. Києві, які входили до групи слідчих на відшукання та вилучення за адресою проживання ОСОБА_7 виготовлених кустраним шляхом чи промисловим способом апаратів, пристроїв, приладів, агрегатів, які забезпечують масове виробництво підакцизних товарів, сировини для виготовлення алкогольних напоїв та інших підакцизних товарів, виготовлених та фальсифікованих алкогольних напоїв, грошових коштів отриманих шляхом реалізації виготовленої продукції, марок акцизного збору, друкарської техніки на якій здійснюється виготовлення підроблених марко акцизного збору, чорнових записів, носіїв інформації на яких містяться відомості щодо виготовлення та продажу підроблених марок акцизного збору, мобільних телефонів по яким спілкуються фігуранти вчинення кримінального правопорушення. За результатом проведення обшуку, відповідно до протоколу обшуку від 26.01.2017 року за вказаним місцем проведення обшуку було виявлено у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 85 600 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот) гривень та планшет чорного кольору марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта сірого кольору 26GB; флеш-картачорного кольору Transcend 32 GB; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольору; флеш-карта TranscendMicroSD 1 GBчорного кольору; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольору Transcend 2 GB; флеш-карта білого кольору марки «ТДК» 16 GB; флеш-карта чорного кольору SanDisa 16 GB. Стверджує, що вказане майно не є тим майном на вилучення якого було надано дозвіл слідчим суддею, виходячи з того, що дозвіл слідчим суддею було надано на вилучення грошових коштів, отриманих шляхом реалізації виготовленої продукції, а вказані кошти є коштами ОСОБА_4 , отриманими від підприємницької діяльності.
В судовому скаржник та її представник підтримали скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, наведених у скарзі. Скаржник додала, що при обшуку слідчому казала, що відшукані при обшуку грошові кошти належали їй та були коштами, отриманими від підприємницької діяльності. Адвокат зазначив, що слідчий та прокурор не скористалися своїм правом на звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту.Оскільки прокурор безпідставно утримує майно та не повертає його власнику, просить визнати бездіяльність прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна та зобов`язати останнього повернути тимчасово вилучене майно ОСОБА_4 , як власнику. Адвокат додала, що вона зверталася до Київської місцевої прокуратури №7 з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна. У відповідь прокурором ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову в задоволені клопотання, яку адвокат надав в судовому засіданні, та з якої було встановлено, що прокурор визнав вилучене майно тимчасово вилученим майном. Однак, в постанові прокурором не було зазначено про накладення арешту на вилучене майно. Власник вилученого майна ОСОБА_4 повідомила, що не отримувала ухвалу суду про накладення арешту на вилучене в неї майно.
Прокурор та слідчий, будучи повідомленими про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України неявка слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.
До повноважень слідчого судді суду належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст.3 цього Кодексу).
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.
Статтею 303 ч.1 п.1 КПК України передбачено право володільця (власника) тимчасово вилученого майна на оскарження бездіяльності слідчого (прокурора), яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, слідчому судді.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з наданих документів, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 27.12.2016 р. в межах кримінального провадження № 0007153 від 05.11.2016 р. за ознаками злочину, передбаченого ст.199 ч.1 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянки та всіх приміщеннях, які знаходяться на ній, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на якій проживає ОСОБА_7 та яка на праві власності не зареєстрована, із метою відшукання та вилучення, предметів та майна, в т.ч. грошових коштів, отриманих шляхом реалізації виготовленої продукції, та носіїв інформації, на яких містяться відомості щодо виготовлення та продажу підроблених марок акцизного збору (справа № 758/16063/16-к).
Згідно протоколу обшуку від 26.01.2017 р., проведеного на підставі зазначеної вище ухвали у даних приміщеннях в присутності ОСОБА_4 були відшукані та вилучені, зокрема, грошові кошти у розмір 85 600,0 грн. та планшет чорного кольору марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта сірого кольору 26GB; флеш-картачорного кольору Transcend 32 GB; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольору; флеш-карта TranscendMicroSD 1 GBчорного кольору; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольору Transcend 2 GB; флеш-карта білого кольору марки «ТДК» 16 GB; флеш-карта чорного кольору SanDisa 16 GB.
Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_5 виявлені та вилучені при проведенні обшуків в приміщеннях за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 89 000,0 грн. визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані на зберігання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в місті Києві.
Як вбачається з матеріалів справи, представником власника майна було надано документи, які підтверджують джерело отримання грошових коштів, а саме: податкові декларації ФОП « ОСОБА_4 » та податкові декларації ТОВ «ПОСТГРУП», в якому остання є засновником та керівником за 2015-2016 рік, відповідно до яких в зазначений період ОСОБА_4 отримувала доходи від зайняття господарською діяльністю. Тим самим, ОСОБА_4 підтверджено джерело походження та розмір коштів, що були вилучені під час обшуку в її присутності.
Тим самим, слідчий суддя вважає, що на час проведення обшуку у сторони обвинувачення не було підстав вважати, що вилучені за даною адресою грошові кошти є такими, що отримані незаконних шляхом, саме на відшукання та вилучення яких надавався дозвіл ухвалою слідчого судді. А тому прокурор (слідчий) повинен був звернутись до суду з клопотанням про арешт майна у встановлені ст.171 ч.5 КПК України.
Крім того, суд погоджується з доводами сторони власника майна про те, що технічні носії інформації, які було вилучено під час обшуку, не є тими носіями, на які було надано дозвіл на вилучення, виходячи з того, що слідчим суддею було надано дозвіл на вилучення лише носіїв інформації, на яких містяться відомості щодо виготовлення та продажу підроблених марок акцизного збору, однак за час досудового розслідування (більш вже 2 років) стороною обвинувачення не встановлено, що вилучені у ОСОБА_4 містять сліди злочину, та не надано таких підтверджень того, що на вилучених носіях міститься вказана інформація, і під час розгляду скарги.
А відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані в скарзі технічні носії інформації є також тимчасово вилучені, а тому слідчому (прокурору) необхідно було звернутись до слідчого судді у встановлені законом строки за накладенням арешту на них.
Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до вимог ч.6 ст.173 КПК ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Згідно з ч.7 ст. 173 КПК України копія ухвали про арешт майна надсилається усіх заінтересованим особам (власнику майна) протягом наступного робочого дня після її постановлення.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який було наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_4 не є особою, стосовно якої проводиться досудове розслідування у вищевказаними кримінальному провадженні, а наданими останньою документами підтверджено її право власності на грошові кошти, зазначені в клопотанні.
Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Також, відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
З огляду на вказане, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, беручи до уваги, що вказане майно не є тимчасово вилученим та на нього не накладено арешт, тобто підстави на яких на даний час майно не повернуто його власнику, що свідчить про втручання у право власності органом досудового розслідування, що не відповідає нормам чинного національного законодавства, а також в силу принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тим самим, слідчий суддя, враховуючи те, що прокурором не доведено, що вищевказані кошти мають ознаки речових доказів, а ОСОБА_4 підтверджено право власності та остання не є учасником даного кримінального провадження, приходить до переконання, що з метою захисту фундаментальних прав особи, використовуючи повноваження слідчого судді, передбачені ст.307 ч.2 КПК України, слід повернути вилучені під час обшуку 26.01.2017 р. грошові кошти та мобільні телефону їх власнику ОСОБА_4 , зобов`язавши прокурора (слідчого) до відповідних дій.
На підставі викладеного, ст.ст.169-170, 303, 307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури №7, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, - задовольнити.
Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №7, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0007153 від 05.11.2016 р., та/або слідчого, що входить в групу слідчих у даному кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) тимчасово вилучене майно: грошовікошти в сумі 85 600,0 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот грн. 00 коп.), планшет чорного кольору марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 , флеш-карта сірого кольору; флеш-карта сірого кольору 26GB; флеш-карта чорного кольору Transcend 32 GB; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольору; флеш-карта Transcend MicroSD 1 GB чорного кольору; флеш-карта сірого кольору; флеш-карта чорного кольоруTranscend 2 GB; флеш-карта білого кольору марки «ТДК» 16 GB; флеш-карта чорного кольоруSanDisa 16 GB, вилучені під час обшуку 26.01.2017 р. за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1