пр. № 1-кс/759/5714/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м.Київ Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 21.08.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, затриманого 04.12.2018 року в порядку ст.208 КПК України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року до Святошинського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого Слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 21.08.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 діб.

Клопотання обгрунтовується тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.345 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 серпня 2018 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, отримали інформацію про те, що у громадян Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та громадянина України ОСОБА_14 , що пересуваються на автомобілі «Mercedes» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (Болгарська реєстрація), буде зберігатись при собі значна сума грошових коштів і цінні речі, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном у великих розмірах, увійшовши в злочинну змову, розробили план вчинення розбійного нападу на вказаних осіб.

На виконання вказаного злочинного плану, з метою забезпечення конспірації та протидії викриття правоохоронними органами злочинних дій даної групи осіб, з метою вчинення розбійного нападу ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були підшукані рукавички, маски, балаклави, спеціальний одяг, нашивки та емблеми СБУ, а також автомобільні номерні знаки.
З метою застосування фізичного та психологічного насильства відносно потерпілих, подолання їх можливого опору, підшукані засоби зв`язування - пластикові хомути, а також предмети зовні схожі на пістолети «Макарова» та автомати «Калашникова». Окрім того, з метою вчинення опору під час можливого затримання правоохоронними органами, учасниками групи підшукані ручні осколкові гранати.

Підготувавшись таким чином до вчинення розбійного нападу на громадян Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та громадянина України ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розробили детальний план його вчинення з розподілом між собою ролей.

21.08.2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів,за попередньою змовою, відповідно до заздалегідь розробленого плану та виконуючи розподілені між собою ролі, маючи умисел на заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом вчинення збройного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, одягнувши з метою конспірації рукавички, балаклави, маски та взявши засоби зв`язування (пластикові хомути), використовуючи два автомобіля, а саме: «КІА Sorento» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_2 , які зареєстровані за іншим автомобілем та «КІА Sorento» чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_3 , які зареєстровані за іншим автомобілем, розпочали слідкувати за автомобілем «Мercedes» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 (Болгарська реєстрація), на якому пересувались громадяни Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та громадянин України ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дочекались поки автомобіль «Мercedes» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 (Болгарська реєстрація), на якому пересувались громадяни Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та громадянин України ОСОБА_15 , виїхав за межі міста Києва, заїхав до села Лубянка, Бородянського району, Київської області та звернув на вулицю Чкалова у вказаному населеному пункті, де на той момент не було сторонніх осіб. Після цього, без розриву в часі, о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , використовуючи автомобілі «КІА Sorento» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_2 , які зареєстровані за іншим автомобілем та «КІА Sorento» чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_3 , які зареєстровані за іншим автомобілем, перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 , ззаду та з-переду заблокували рух автомобілю «Мercedes» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 (Болгарська реєстрація), на якому пересувались громадяни Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та громадянин України ОСОБА_15 , позбавивши їх тим самим можливості втекти.

Далі, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вийшли із автомобілів «КІА Sorento» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_2 , які зареєстровані за іншим автомобілем та «КІА Sorento» чорного кольору з номерним знаком НОМЕР_3 , які зареєстровані за іншим автомобілем, тримаючи в руках предмети схожі на пістолети «Макарова» та автомати «Калашникова», представляючись співробітниками Служби безпеки України, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї відносно громадян Туреччини ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та громадянина України ОСОБА_14 , витягли останніх з автомобіля, на якому вони пересувались, вклали на дорогу обличчям до низу, та в подальшому знерухомили, застосовуючи до них засоби зв`язування, чим унеможливили дії останніх щодо вчинення опору.

Після цього, усунувши всі перешкоди до вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почергово обшукали громадянина України ОСОБА_14 , заволодівши належним йому мобільним телефоном «iPhone 6», грошовими коштами у розмірі 2 000 гривен та 300 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 21.08.2018 року становить 8 307 гривень, громадянина Туреччини ОСОБА_13 , заволодівши належним йому мобільним телефоном «Samsung Galaxy edge 7», громадянина Туреччини ОСОБА_12 , заволодівши належним йому мобільним телефоном «iPgone 7», грошовими коштами у сумі 8 000 гривень та 13 000 доларів США, що у відповідності до офіційного курсу НБУ станом на 21.08.2018 року становить 359 970 гривень, всього на загальну суму 378 277 гривень, таким чином спричинивши матеріальну шкоду, яка станом на момент вчинення кримінального правопорушення більше ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до примітки 3 ст.185 КК України є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, у невстановлений органом досудового розслідування час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння, зберігання вибухової речовини. У цей же час, у невстановлений спосіб, ОСОБА_4 придбав, тобто вчинив дії, пов`язані з набуттям гранати РГО з маркуванням «РГО Г 80-21-89» з підривачем типу УДЗ, на якому наявне маркування «УДЗ 350 ф 6-89».

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 , не маючи дозволу на носіння і зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п.2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, тримаючи при собі вищевказану гранату, направився до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де розпочав її незаконне зберігання.
04 грудня 2018 року, в період часу з 06 години 11 хвилин до 09 години 52 хвилини, працівниками поліції, в присутності понятих, проведено обшук у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку у вказаному будинку, у внутрішній кишені куртки, що належить ОСОБА_4 , вилучено корпус гранати РГО з маркуванням «РГО Г 80-21-89» та запал типу УДЗ, на якому наявне маркування «УДЗ 350 ф 6-89».

Згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 04.12.2018 року, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в місті Києві, граната РГО з маркуванням «РГО Г 80-21-89» відноситься до ІІІ вибухової категорії, запал типу УДЗ, на якому наявне маркування «УДЗ 350 ф 6-89», згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 04.12.2018 року, виданої спеціалістом вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в місті Києві, відноситься до ІІ вибухової категорії.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні вибухових речовин, вибухових пристроїв та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

04.12.2018 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

04.12.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

06.12.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 ;

-протоколом огляду місця події від 21.08.2018 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

-протоколом обшуку від 04.12.2018 року;

-протоколом огляду відеозаписів з камер спостереження системи «Безпечне місто».

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, покликаючись на необгрунтованість підозри та відсутність ризиків, зазначених у клопотанні. Окрім цього зазначили, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки та має постійне місце проживання.
Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частина 4 статті 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Частина 1 статті 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені до клопотання та обгрунтовані прокурором у судовому засіданні.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину та особу підозрюваного, який раніше не судимий, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч 5 ст.194 КПК України.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

При обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту, слідчий суддя вважає, за можливе не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено підозрюваним ОСОБА_4 із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 21.08.2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.
Ухвала слідчого судді діє до 01.02.2019 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Для утримання, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ "Київський слідчий ізолятор".
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і оголошено 11.12.2018 року о 14:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1