Комінтернівський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача - ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 щодо ОСОБА_11 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263,ч.1,4. ст.358 КК України, ОСОБА_12 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263, КК України, ОСОБА_13 , що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_11 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263,ч.1,4. ст.358 КК України, ОСОБА_12 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263, КК України, ОСОБА_13 , що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

До обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До обвинуваченого ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судове засідання з`явились прокурор, захисники, обвинувачений ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 доставлено конвоєм.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на автомобіль «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2015 року, в подальшому адвокат ОСОБА_8 змінив свої вимоги, та просив суд тільки змінити місце зберігання автомобіля «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_14 . В обґрунтування клопотання, зазначив, що в даному кримінальному провадженні, 25.08.2015 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на автомобіль «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 . Вважав, що на даний час відпала необхідність у накладеному арешті на майно, оскільки вважав, що будь-яка необхідність у подальшому зберіганні арештованого майна на спеціальному майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів відпала, оскільки даний автомобіль довгий час перебуває на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів та псується.
Прокурор заперечувал проти заявленого клопотання.
Заперечень від інших учасників процесу не надійшло.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дійшов наступного висновку.
При розв`язанні клопотань захисника про скасування арешту майна, суд виходить з положень ст.174 КПК України, згідно якої арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою … суду під час судового провадження за клопотанням…володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263,ч.1,4. ст.358 КК України, ОСОБА_12 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263, КК України, ОСОБА_13 , що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України перебуває на стадії судового розгялду, потреби кримінального процесуального характеру, для забезпечення яких накладено арешт на автомобіль - не відпали.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, зокрема, повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів в кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду», від 27.08.2010 року, майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання, зокрема, власнику цього майна чи його родичу.
Таким чином, враховуючи, що автомобіль «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_14 , на який накладений арешт ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 25.08.2018 року та який на цей час зберігається на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, виходячи з конкретних обставин справи, та враховуючи, що зберігання транспортного засобу в неналежних умовах тягне за собою пошкодження цього майна, вважає за можливе задовольнити клопотання захиниска ОСОБА_8 та автомобіль «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , суд вважає можливим передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_14 , під гарантійну розписку з описом цього майна в акті передачі, без права відчуження.

Крім того, у судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, відповідно до ст. 331 КПК України та відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

Прокурор у судовому засіданні вважав що підстав для зміни чи скасування обраного раніше запобіжного заходу обвинуваченим не має та просив суд продовжити його дію.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 , заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу.

Захисники обвинувачених адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу .

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник просили розглянути питання на розсуд суду.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст..331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звинувачуєються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263,ч.1,4ст.358КК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Крім того, суд враховує суспільну небезпечність інкримінованих їм кримінальних правопорушень та імовірність ухилення обвинувачених від суду, ризик втечі, а також продовження скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченими.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжить скоєння кримінальних правопорушень, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу або зміну раніше обраного запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, згідно вимог ст.178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він обвинувачується, а також з огляду на те, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, вважає, що на цей час не має підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 ОСОБА_12 і приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючисьст. 29 Конституції України, ст.ст. 6, 27, 100, 109, 174, 176 ч.5, 177, 183, 197, 199, 242, 331, 332, 334, 392 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И ЛА:
Клопотання адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Змінити місце зберігання автомобіля «Toyota», моделі «PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , під гарантійну розписку з описом цього майна в акті передачі, без права відчуження.
Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який звинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263,ч.1,4.ст.358 КК України, строком на 60 днів, тобто до 10 лютого 2019 року.
Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який звинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.258-5,ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 днів, тобто до 10 лютого 2019 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 грудня 2018 року.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_3

ОСОБА_2