Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/59/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0001211 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.09.2018 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Власівка міста Світловодська Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.07.2007 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за частиною 3 статті 185 КК У країни до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
- 22.03.2016 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 та частиною 2 статті 190 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 розраховано з моменту взяття під варту, а саме з 30 серпня 2017 року.
Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 30 серпня 2017 року по день набрання вироком законної сили за правилами ч. 5 статті 72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшити остаточне покарання на 5 років 1 місяці позбавлення волі.

Вважає необгрунтоване рішення суду щодо відмови визнати факт щирого каяття та сприяння розкриттю вчиненного правопорушення, як наслідок, невстановлення судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання.

Короткий зміст суті справи:
Близько 20 години 00 хвилин 28.06.2017 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння після вживання спиртних напоїв на території селища Власівка міста Світловодська Кіровоградської області, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також перебували у стані алкогольного сп`яніння, з метою подальшого сумісного вживання спиртних напоїв, прибули до місця проживання ОСОБА_11 , а саме до квартири АДРЕСА_3 .
Знаходячись в приміщенні кімнати вказаної квартири, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжили сумісно вживати спиртні напої, а ОСОБА_9 приліг відпочити на дивані зазначеної кімнати. При цьому ОСОБА_9 користувався наявним при ньому мобільним телефоном, відповідав на телефонні дзвінки, а потім заснув, поклавши мобільний телефон до чоловічої сумочки, яка була вдягнена на ньому. У свою чергу ОСОБА_6 помітив як ОСОБА_9 поклав до чоловічої сумочки свій мобільний телефон, який зацікавив його як цінне майно, яке можна продати іншим особам, з метою особистого збагачення. В цей час у ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний задум направлений на таємне повторне викрадення вказаного мобільного телефону.
Діючи умисно й цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою полегшення вчинення злочину, близько 20 години 45 хвилин 28.06.2017 року ОСОБА_6 посилаючись на погане самопочуття, з дозволу ОСОБА_11 приліг поряд із ОСОБА_9 , який спав на дивані.
В подальшому, користуючись тим, що ОСОБА_9 спав, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не звертали на нього уваги, продовжуючи вживати спиртні напої, внаслідок чого його дії були нікому непомітні, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, із чоловічої сумочки ОСОБА_9 таємно повторно викрав: мобільний телефон марки «LG-H324», в корпусі чорного та сірого кольорів з номерами imei НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , вартістю 945 гривень, в якому знаходились картка пам`яті марки «Місго Sd» об`ємом 1 гігабайт, sіm-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_3 , та sіm-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» з номером абонента НОМЕР_4 .
В подальшому ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на свій розсуд, як своїм власним, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1007 гривень.
Крім того, близько 17 години 00 хвилин 30.06.2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після вживання спиртних напоїв на території селища Власівка міста Світловодська Кіровоградської області, прийшов в гості до місця проживання свого знайомого ОСОБА_12 , а саме до квартири АДРЕСА_4 . На той час ОСОБА_12 за місцем проживання був відсутній, однак в зазначеній квартирі знаходилась мати ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та її знайома ОСОБА_14 , які вживали спиртні напої і запропонували ОСОБА_6 приєднатися до їх компанії. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився, та пройшовши до приміщення кухні вказаної квартири, разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 став сумісно вживати спиртні напої. В подальшому, припинивши вживати спиртні напої, ОСОБА_14 пішла до сусідньої кімнати вказаної квартири відпочивати, а ОСОБА_13 , запропонувавши ОСОБА_6 полити її садову ділянку, також вийшла з приміщення кухні. В цей час, залишившись сам в приміщенні кухні вказаної квартири, ОСОБА_6 помітив на столі належний ОСОБА_14 мобільний телефон, який зацікавив його як цінне майно, яке можна продати іншим особам, а отриманні грошові кошти звернути на свою користь.
ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно й цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, користуючись тим, що ОСОБА_14 та ОСОБА_13 були відсутні в приміщенні кухні вказаної квартири, внаслідок чого його дії були нікому непомітні, близько 17 години 30 хвилин 30.06.2017 року, таємно повторно викрав: мобільний телефон марки «Nokia-301», в корпусі чорного та жовтого кольорів з номерами imei НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , в якому знаходились дві sіm-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номерами абонентів НОМЕР_7 та НОМЕР_8 .
В подальшому ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на свій розсуд, як своїм власним, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 328 гривень.
Крім того 6 серпня 2017 року, близько 23 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом з раніше не знайомим йому громадянином ОСОБА_15 , знаходячись біля будинку № 7 по вулиці Висоцького селища Власівка міста Світловодськ Кіровоградської області вживали спритні напої. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_6 з дозволу ОСОБА_15 на велосипеді «Україна», який належить останньому, з метою придбання спритних напоїв, поїхав до одного з магазинів селища Власівка міста Світловодськ.
ОСОБА_6 , не маючи на меті заволодіння чужим майном, до місця перебування ОСОБА_15 не повернувся, а прибув до місця свого проживання у квартиру АДРЕСА_5 , де перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння заснув, залишивши велосипед в приміщенні своєї квартири.
07 серпня 2017 року в ранковий час, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , прокинувшись в приміщенні вищевказаної квартири, помітив велосипед «Україна», що належить ОСОБА_15 , який привернув його увагу, як предмет злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення вказаного велосипеда.
В подальшому 10 серпня 2017 року у вечірній час, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , діючи згідно свого злочинного умислу, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, таємно повторно викравши у такий спосіб велосипед «Україна», знаходячись в квартирі АДРЕСА_5 продав його громадянину ОСОБА_16 , не повідомивши останнього, що велосипед здобутий злочинним шляхом.
Тим самим, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями заволодів чужим майном, а саме велосипедом «Україна», вартістю 444 гривень, чим спричинив власнику майна ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_17 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили вирок суду змінити, прокурора у кримінальному провадженні, який просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в порядку апеляційного оскарження не заперечуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України правильною.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, згідно із вимогами ст. 65 КК України, врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, під час іспитового терміну вчинив серію навмисних корисливих злочинів проти власності, не працює за місцем проживання та прийшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення останнього лише за умови його ізоляції від суспільства й призначив покарання, у межах санкцій частин статей обвинувачення, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі.
У даному випадку призначене судом покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, є таким, що відповідає меті покарання.
Відносно доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції, призначено обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, що не враховано щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують ОСОБА_6 покарання, - колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Перебуває на обліку Світловодського районного відділу пробації з 06 травня 2016 року. Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 військову службу не проходив, переданий на облік військовозобов`язаних як засуджений до позбавлення волі. Не працює за місцем проживання щодо нього компрометуючі матеріали відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив суду що він розкаюється у вчиненому, разом з тим не визнав обставин щодо таємного викрадення майна потерпілих, а тому суд не бере до уваги його заяву щодо щирого каяття, оскільки вона не узгоджується з його показаннями даними у судовому засіданні.
З огляду на викладене обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.
Крім того, ОСОБА_6 під час іспитового терміну вчинив серію навмисних корисливих злочинів проти власності, що свідчить про суспільну небезпечність зазначеної особи.
Зазначене, на переконання колегії суддів вказує на те, що обвинувачений не бажає і не стає на шлях виправлення, що негативно характеризує особу обвинуваченого як особу схильну до асоціального способу життя та до вчинення протиправних вчинків, який, будучи безробітним, як джерело до існування обрав вчинення крадіжок.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява про щире каяття не узгоджується з показами даними у судовому засіданні, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив суду, що щиро розкаюється у вчиненому, разом з тим не визнав обставин щодо таємного викрадення майна потерпілих.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість визначити обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.
Із застосування ст. 71 КК України, суд першої інстанції вірно призначив остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.03.2016 року.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.03.2016 року ОСОБА_6 визнаний винним за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки.
В період іспитового строку ОСОБА_6 вчинив новий злочин, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
За умовами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Виходячи із вищезазначеного, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, справедливим та виваженим за своєю суворістю, підстав до пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання у конкретному провадженні не встановлено.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого свого підтвердження перевіркою в апеляційному порядку вироку суду першої інстанції не знайшли, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.09.2018 року стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той же самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2