Ухвала
Іменем України

26 грудня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-2267 зно 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року,
встановив:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2006 року за нововиявленими обставинами було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 462 КПК України.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2006 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року ухвалу районного суду залишено без зміни.
ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення, просить їх скасувати та зобов`язати Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області відкрити провадження за його заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Вказує, що обшук в квартирі його дружини відбувався без постанови суду. Зазначає, що суд не дослідив протокол обшуку від 28 січня 2005 року, тому речі вилучені під час обшуку є недопустимим доказом. Вважає своє засудження незаконним. Повідомляє, що вищевказані обставини стали йому відомі після ознайомлення з матеріалами справи. Зазначає, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, а тому підлягає скасуванню і ухвала апеляційного суду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, суд не вбачає підстав для її задоволення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім іншого, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
З доданих копій судових рішень вбачається, що ОСОБА_4 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2006 року оспорює фактичні обставини справи, вказує на незаконність засудження, неповноту судового слідства.
Однак, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповнота судового слідства, на які посилається ОСОБА_4 , не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 459 КПК України.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано повернув заяву ОСОБА_4 .
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, належним чином перевірив доводи його апеляції, надав на них обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 не вбачає та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року, якою повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2006 року щодо нього за нововиявленими обставинами та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року, якою залишено без зміни зазначену ухвалу суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5