Справа № 152/425/19
У Х В А Л А
іменем України

12 квітня 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

Справа №152/425/19
Провадження №1-кп/152/61/19

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, не пенсіонера, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до ЄРДР за №0000057 27.02.2019 року,

з участю сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

першого заступника керівника

Жмеринської

місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасника судового провадження:

потерпілої ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України надійшов до Шаргородського районного суду 01.04.2019 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 року, кримінальне провадження передано головуючому судді ОСОБА_1 , яка прийняла кримінальну справу до провадження.

Відповідно до ухвали від 02.04.2019 року, кримінальне провадження призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12.04.2019 року (а.п.11).

Згідно з обвинувальним актом від 29.03.2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 27.02.2019 року приблизно о 12 годині, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , їдучи в м. Шаргород Вінницької області по вул. Героїв Майдану в напрямку м. Жмеринка зі швидкістю 71,7-74,9 км/год., не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля в момент появи в полі зору пішохода ОСОБА_5 , яку об`єктивно бачив, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта за №13 від 28.03.2019 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді забитих ран 1-го пальця лівої кисті та лівої верхньої повіки, садна на лівій половині обличчя, закритого вивиху кісток лівого передпліччя зі зміщенням назад та латерально. Тілесні ушкодження у вигляді забитих ран 1-го пальця лівої кисті та лівої верхньої повіки, садна на лівій половині обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху кісток лівого передпліччя зі зміщенням назад та латерально відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не є небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, але за своїм характером потягли тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку експерта за №140 від 25.03.2019 року, в ситуації, яка склалася, ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , до смуги руху пішохода, при русі з допустимою для даних умов швидкістю 50 км/год. При цьому, в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:

12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, між тим, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала вказані вище тілесні ушкодження, та порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

12.04.2019 року на адресу Шаргородського районного суду надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із її примиренням з ОСОБА_3 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності (а.п.18).

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання від 12.04.2019 року. ОСОБА_5 просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, зазначивши, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні №0000057, так як злочином заподіяно шкоди її фізичному здоров`ю, у зв`язку із чим вона змушена була лікуватися і нести витрати на лікування. Заподіяні злочином збитки у виді витрат на лікування та заподіяну моральну шкоду в загальній сумі 10000 грн. обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував у повному обсязі, у зв`язку із чим вони примирились, до обвинуваченого ОСОБА_3 вона на теперішній час не має жодних претензій матеріального чи морального характеру. Так як їй на теперішній час ще призначено лікування, то у випадку понесення нею витрат на лікування понад 10000 грн., які відшкодував їй обвинувачений, питання відшкодування вирішуватиме з ОСОБА_3 у майбутньому у добровільному порядку.
Прокурор ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що факт вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в ході досудового розслідування підтверджено зібраними стороною обвинувачення доказами. Вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України в підготовчому судовому засіданні, зсилаючись на те, що згідно із ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Обвинувачений ОСОБА_3 примирився із потерпілою ОСОБА_5 , що підтверджується останньою, відшкодував збитки, тому відсутні підстави для відмови у заявленому потерпілою клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, при обставинах, що викладені в обвинувальному акті від 29.03.2019 року, розкаявся у скоєному. Суду показав, що 27.02.2019 року приблизно о 12 годині керував автомобілем, вказаним у обвинувальному акті, по вул. Героїв Майдану в м. Шаргород, неподалік від АЗС «ЛОН». Він дійсно перевищив встановлену швидкість руху, тому не змін вчасно зупинити рух свого автомобіля, хоча гальмував, коли побачив, що зупинився автобус і з нього виходили пасажири, а також, коли на проїзну частину дороги вийшла потерпіла, тому допустив на останню наїзд. Він розкаюється у вчиненому, надав потерпілій кошти в сумі 10000 грн., тобто у сумі, яку остання зазначила, з метою відшкодування витрат на лікування та усунення моральної шкоди. Клопотання потерпілої ОСОБА_5 підтримує, просить задовольнити і звільнити його від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.
При цьому, суд роз`яснив потерпілій ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки закриття означеного кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що їй зрозуміло, що наслідком її примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 є звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження вона не заперечує.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що йому зрозуміло, що наслідком примирення з потерпілою є звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Щодо звільнення його від кримінальної відповідальності з цієї підстави та закриття кримінального провадження не заперечує.
Розглянувши клопотання, з`ясувавши думки учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання потерпілої ОСОБА_5 від 12.04.2019 року підлягає задоволенню, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, згідно із ст.46 КК України, а кримінальне провадження №0000057 щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні 29.03.2019 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні (а.п.8), його дії кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 направлено до суду за обвинуваченням за ч.1 ст.286 КК України, тобто за обвинуваченням в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться п.п.1, 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України… Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК… Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності)… Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості… Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч.1 ст.285 КПК України).

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом… Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.ч.1, 4 ст.286 КПК України).

За правилами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу кримінального та кримінального процесуального законодавства, підставою для застосування ст.46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила злочин вперше; це злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; винний примирився з потерпілим; відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.
Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З правового висновку, висловленого ВП ВС у постанові від 16.01.2019 року у справі №439/397/17, вбачається, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «потерпілий», яке використано у ст.46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному…(п.п.17-20). У ст.46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим: 1) умова вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; 2) підстава примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст.46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Судом встановлено, що заподіяна у цій справі шкода фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості є такою, що піддається відшкодуванню (усуненню) шляхом відшкодування збитків на лікування та усунення моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст.286 КК України і, суд, зважаючи на викладене та положення ст.337 КПК України, вважає таку кваліфікацію вірною, тобто суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, при обставинах, наведених у обвинувальному акті від 29.03.2019 року.
Також, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував наявності в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та того, що він підлягає покаранню за вчинення такого злочину.
Враховуючи положення ст.12 КК України та санкцію ч.1 ст.286 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин є злочином невеликої тяжкості.
Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, не відноситься до корупційних злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, відповідно до обвинувального акту, притягується вперше.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 примирився з потерпілою ОСОБА_5 та відшкодував завдані ним збитки у виді витрат на лікування та усунув заподіяну моральну шкоду в загальній сумі 10000 грн., що не заперечується потерпілою.
З урахуванням цих обставин, з огляду на клопотання потерпілої, яке підтримане обвинуваченим та прокурором, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 , якому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати щодо закриття кримінального провадження з цієї підстави, не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави примирення з потерпілою і щодо закриття кримінальної справи, вислухавши думку прокурора ОСОБА_4 , а також, виходячи із сукупності всіх обставин справи: ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, примирився з потерпілою та відшкодував заподіяні останній злочином збитки, суд вбачає підстави, зазначені в ст.46 КК України, для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку примиренням винного з потерпілою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

Необхідності в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 01.03.2019 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна: автомобіля «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що вбачається із п.1 розділу ІІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000057 (а.п.8).

Отже, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю, то арешт на майно: автомобіль «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 слід скасувати, а речовий доказ означений автомобіль, відповідно до вимог ст.100 КПК України, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.285, 286, 288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст.369, 372 КПК України, на підставі ст.46 КК України, суд

ухвалив:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 від 12.04.2019 року про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 27.02.2019 року, задовольнити.

ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України звільнити на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 27.02.2019 року щодо ОСОБА_3 по обвинуваченню за ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 01.03.2019 року на автомобіль «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 скасувати і означений автомобіль «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком НОМЕР_1 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1