Номер провадження: 11-кп/813/941/19
Номер справи місцевого суду: 495/9648/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

перекладачів ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001262 від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,-

встановив:

оскарженою ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001262 від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на невідповідність обвинувального акту вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України, зазначивши, що обвинувальний акт взагалі не містить відомості про потерпілого ОСОБА_14 , якому згідно обвинувального акту, в результаті дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, спричинено легке тілесне ушкодження.
Також, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зазначивши, що прокурор взагалі не виклав фактичні обставини та формулювання обвинувачення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, в тому числі з розмежуванням самостійних складів злочинів один від одного.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не відповідає змісту ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки відомості викладені не в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 291 КПК України.
Разом з тим, обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт містить посилання на прізвище особи ОСОБА_15 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, а формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , у вчиненні злочину передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, недвозначно вказує на співучасть іншої, конкретизованої в обвинувальному акті особи, у вчиненні вищевказаного злочину, який ставиться у вину ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , та є фактичною констатацією цього факту і, всупереч принципу презумпції невинуватості, безпідставно стверджує про причетність вказаної особи до вчинення зазначеного злочину, що з урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду, порушує права, свободи та інтереси іншої особи, прізвище якої розкрито в обвинувальному акті.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 направити до Білгород-Дністровського міськрайонного суду для проведення підготовчого судового засідання, посилаючись на те, що висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є надуманими та безпідставними, а також судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. ст. 21, 28, 314 КПК України. Прокурор вказує на те, що згідно реєстру матеріалів кримінального провадження ОСОБА_14 допитаний у якості свідка та згідно матеріалів кримінального провадження останнім власноруч 19.07.2018 року написана заява слідчому про відмову бути потерпілим у даному кримінальному провадженні. Крім того, прокурор зазначає, що під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_17 повідомила, що потерпілий ОСОБА_18 знаходиться у лікарні та прибути у судове засідання не може, при цьому він не заявляв клопотання про проведення підготовчого судового засідання за його відсутністю, однак суд, нехтуючи вимогами ч. 2 ст. 314 КПК України щодо обов`язкової участі потерпілого, провів судове засідання, не з`ясувавши думку потерпілого щодо можливості призначення судового розгляду, тим самим порушив права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України, що відповідно до ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Також, прокурор стверджує, що посилання суду щодо відсутності викладеного формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення є надуманою, безпідставною та не ґрунтується на законі, оскільки на аркушах 1-3 обвинувального акту вказані фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, а на аркушах 5-9 міститься формулювання обвинувачення по кожному епізоду кримінальних правопорушень окремо щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того, прокурор стверджує, що визначена слідчим послідовність внесення відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, не порушує загальний принцип, визначений зазначеною нормою закону щодо наявності в обвинувальному акті обов`язкових даних. Разом з тим, прокурор зазначає, що твердження суду першої інстанції щодо посилання на прізвище ОСОБА_15 не відповідає дійсності, є надуманим, оскільки останній та особа матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, я зв`язку із розшуком це дві різні особи, а в обвинувальному акті не зазначалося, що ОСОБА_15 є особою, стосовно якої матеріали виділено в окреме провадження та останній органом досудового розслідування взагалі не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченим, а у цьому провадженні його допитано в якості свідка, про що зазначено в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Також, прокурор зазначає, що всі учасники процесу, у тому числі обвинувачені та його захисники, вважали можливим та не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у іншому складі суду; захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення. При цьому, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001262 від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, він фактично не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки взагалі не містить інформації, хто саме з обвинувачених вчинив дії, які призвели до смерті потерпілого, що свідчить про неконкретність обвинувачення, а тому вказані судом в цій частині недоліки обвинувального акту, які полягають у неконкретності обвинувачення, дійсно порушують право обвинувачених на захист.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не змогла пояснити діями саме кого із обвинувачених вчинені дії, які призвели до смерті потерпілого.
За таких умов, посилання районного суду на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч.2 ст.291 КПК України, є слушними, а тому апеляційний суд не вбачає підстав, для скасування ухвали районного суду.

Разом з тим, є слушними висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту змісту ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачають вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, а також порядок та послідовність викладення цих відомостей.
Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо посилання в обвинувальному акті на прізвище особи ОСОБА_15 , оскільки зміст обвинувального акту не містить чіткого зазначення щодо статусу зазначеної особи.
Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження прокурора щодо порушення прав потерпілого ОСОБА_18 , у зв`язку з проведенням підготовчого судового без його участі, з огляду на те, що потерпілий був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання не з`явився та будь-яких клопотань або заяв про відкладення судового засідання не надавав, а тому суд першої з урахуванням думки учасників процесу та вимог ч. 4 ст. 28 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого.

Апеляційний суд погоджується з твердженнями прокурора про те, що ОСОБА_14 є лише свідком у даному кримінальному провадженні, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, а також з тим, що всі учасники процесу не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, однак зазначені обставини, з огляду на вищезазначені порушення в обвинувальному акті, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, посилання суду на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, є слушними, а тому апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001262 від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4