Справа № 530/1817/17
Номер провадження 1-кп/530/7/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" квітня 2019 р. місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області кримінальне провадження № 1-кп/530/32/18, що зареєстроване в ЄРДР 09.07.2017 року за № 0000357 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з базовою загальною середньою

освітою, не одруженого, непрацюючого , раніше судимого:

- 04.05.2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187, 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців;

- 16.04.2008 року Київським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 186, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 04.05.2007 року до остаточного покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі;

- 14.02.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Строк відраховувати з 28.02.2010 року. Перегляд вироку 16.06.2011 року Апеляційним судом Полтавської області, вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2011 року змінено та перекваліфікувано з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 190 КК України. На підставі ст. 70 КК України остаточно засуджений до 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишений без змін;

- 24.01.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 15.12.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місяці позбавлення волі по вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 24.01.2013 року, за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки. Остаточно вважати засудженим до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відраховувати з 31.10.2013 року;

- 20.01.2014 року Київським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відраховувати з 16.10.2013 року;

- 20.01.2014 року Київським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 05.12.2013 року за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Остаточно вважати засудженим до 5 років позбавлення волі. Строк відраховувати з 16.10.2013 року;

- 12.03.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі по вироку Київського районного суду м. Полтави від 20.01.2014 року, за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Остаточно вважати засудженим до 5 років позбавлення волі. Строк відраховувати з 16.10.2013 року;

- 24.02.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано 2 роки позбавлення волі по вироку Київського районного суду м. Полтави від 20.01.2014 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі. Остаточно вважати засудженим до 5 років позбавлення волі. Строк відраховувати 16.10.2013 року;

- 17.06.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі по вироку Київського районного суду м. Полтави від 20.01.2014 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, остаточно рахувати засудженим до п`яти років позбавлення волі. Умовно достроково звільнений 07.10.2016 року з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області № 69 по рішенню Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29.09.2016 року з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 15 днів.

- 13.03.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190,ч.1 ст.358,ч.4 ст.358 , ч.1 ст.70,ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 21.03.2018 року Київським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст. 186 , ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки позбавлення волі;

- 07.05.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 185, ч.4 ст.358 ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

- 24.09.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.185, ч.2,3 ст.15, ч.1 ст.358, ч.4 ст,358, ч.1,4 ст.70, 72 КК України до 4 років позбавлення волі.

у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, -

в с т а н о в и в :

09.07.2017 року близько 9 години ОСОБА_4 , перебуваючи на центральному ринку в м. Зіньків, Полтавської області по вул. Воздвиженській, 14, Полтавської області, шляхом вільного доступу, повторно із поліетиленового пакету ОСОБА_6 , таємно викрав, грошові кошти в сумі 2800 гривень. Викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 2800 грн.

Повторно, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , 22.07.2017 року близько 14 години, перебуваючи на пляжі річки «Ташань», який розташований за адресою провулок Солов`янівський, м. Зіньків, Полтавської області, шляхом вільного доступу, повторно, із чоловічої барсетки, що належить ОСОБА_7 , таємно викрав, грошові кошти в сумі 1700 гривень, що належать останньому. Після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Повторно, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , 08.10.2017 року близько 9 год. 00 хв. перебуваючи на центральному ринку в м. Зіньків, Полтавської області по вул. Воздвиженській, 14, шляхом вільного доступу, повторно, із кишені жіночої сумочки, що належить ОСОБА_8 , таємно викрав, грошові кошти в сумі 800 гривень. Після цього з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд і зник на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму. В цей же час 08.10.2017 року близько 9 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на центральному ринку в м. Зіньків, Полтавської області по вул. Воздвиженській, 14, з корисливою метою, шляхом вільного доступу таємно викрав із жіночої сумочки банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та яка згідно із ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-Ш від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07 грудня 2000 року, «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБ України від 30 квітня 2010 року № 223, є різновидом офіційних документів та може бути предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений та цивільний відповідач ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочинів, при вище зазначених обставинах визнав повністю і суду показав, що він на початку липня 2017 року, в м. Полтава біля торговельного центру «Київ» побачив автомобіль «Волга» білого кольору із шашечкою «таксі», водія попросив відвезти в м. Зіньків Полтавської області у справах. Приїхавши в м. Зіньків Полтавської області зупинився біля місцевого ринку та пішов до торгівельних рядів побачив поліетиленовий пакет, який непримітно лежав для присутніх там людей відкрив його і викрав звідти гроші та банківські картки. Після чого, поклав дані грошові купюри різного номіналу до кишені одягу і пішов в напрямку де стояв автомобіль таксі. З викрадених грошей заплатив водію таксі 800 грн. Наступного разу приїхав в м. Зіньків Полтавської області в 20-х числах липня 2017 року. Коли приїхали в м. Зіньків Полтавської області, попросив повернути до річки, де раніше вже бував, вийшов з автомобіля пішов на пляж, де побачив, що на деревині висіла чоловіча барсетка чорного кольору, яку він відкрив і виявив там гроші в сумі 1700 грн купюрами різного номіналу, непомітно взяв дані гроші і пішов в напрямку автомобіля. На початку жовтня 2017 року, знову попросив чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , на його автомобілі з м. Полтава поїхати в м. Зіньків Полтавської області, попросив зупинити біля ринку, де він вийшов і біля торговельних рядів побачив дівчину, яка тримала жіночу сумку, скориставшись тим, що дівчина не дивиться за сумкою, він відкрив сумку і забрав звідти гроші в сумі 800 грн. та банківську картку «Приватбанк». В подальшому грошових коштів з картки не знімав, так як не знав пін коду.В скоєному щиро розкаювався, просив суд суворо не карати, цивільні позови потерпілих визнав частково.

Крім повного визнання вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні злочину доведена наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка суду показала, що 08.10.2017 року близько 9 години пішла на центральний ринок в м. Зіньків Полтавської області купити продуктів харчування. При собі мала жіночу сумочку в якій, після того як придбала необхідне знаходилось 800 гривень та банківська картка банку «Приватбанк» з № НОМЕР_1 . Після цього виходячи з території центрального ринку вирішила купити овочів та коли зазирнула до бокового карману власної сумки то виявила що грошові кошти та банківська картка в сумочці відсутні. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просила суд призначити йому покарання на розсуд суду.

- показаннями потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 , яка суду показала, що 09.07.2017 року приїхала в м. Зіньків Полтавської області та біля магазину Апельсин зняла з банківських карток грошові кошти в сумі 2350 грн, а також у сумці знаходилося 800 грн. Після цього на центральному ринку вирішила купити гусей і підійшла до власника гусей та хотіла розрахуватися, коли витягла з сумки поліетиленовий пакет виявила, що він розрізаний та грошові кошти з банківськими картками зникли. Відразу зателефонувала до майбутнього зятя, який повідомив працівників поліції про вчинення злочину. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

- показаннями потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7 , який суду показав, що на початку липня 2017 року у нього була запланована зустріч однокласників на 22.07.2017 року. Того ж дня близько 12 год. за попередньою домовленістю він під`їхав до магазину Дігма де всі зібралися та пішли до річки Ташань святкувати. Близько 14 год вирішили покупатися в річці і він в тому числі, після чого зняв верхній одяг і разом з барсеткою повісив на гілку дерева. Близько 19 год. по нього на автомобілі приїхала дружина з якою поїхали додому, по дорозі вирішили зупинитися біля магазину Гастроном, зайшовши до магазину вибрав все необхідне і біля каси став розраховуватися, але грошей у барсетці не було. Цивільний позов підтримав в повному обсязі

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що в липні 2017 року близько 8 год ранку, точної дати не пам`ятає перебував вдома в АДРЕСА_2 і до його зателефонувала теща ОСОБА_11 та повідомила, що зняла гроші в терміналі, щоб купити гусей, а коли прийшла на ринок виявила відсутність грошей та картки;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що з потерпілим ОСОБА_7 та іншими однокласниками 22 липня 2017 року на березі річки Ташань в районі с. Солов`янівка Зіньківського району Полтавської області святкували зустріч однокласників, серед яких був і ОСОБА_13 . Коли ходили купатися до річки речі залишали на березі. Після 20 год коли почали забирати речі ОСОБА_7 повідомив що у нього вкрали гроші, банківські картки;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що в липні 2017 року разом з однокласниками святкували зустріч однокласників на березі річки Ташань в районі с. Солов`янівка Зіньківського району Полтавської області. О 16 год закінчили святкування і він пішов в напрямку дому. Наступного дня відмічався в поліції, де йому повідомили, що у ОСОБА_7 під час святкування викрали гроші, особисто барсетку ОСОБА_7 він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що на початку липня 2017 року працював в таксистом в м. Полтава та стояв біля ТРЦ Київ і до нього підійшов ОСОБА_4 та попросив поїхати в м. Зіньків Полтавської області. Приїхали на автостанцію м. Зіньків Полтавської області, де чекав його на стоянці, через деякий час ОСОБА_4 прийшов і поїхали назад в м. Полтава. Після цього через деякий час знову підійшов ОСОБА_4 та попрохав поїхали в м. Зіньків Полтавської області, приїхавши став на зупинці поблизу ринку, потім поїхали до річки, де почекав 30 хв., а ОСОБА_4 кудись пішов і через деякий час прийшовши вони поїхали в м. Полтава, за поїздку останній заплатив йому 800 грн. В жовтні місяці в другій половині дня з ОСОБА_4 їздив в м. Зіньків Полтавській області зупинився на зупинці неподалік автостанції, почекавши 5-10 хв. ОСОБА_4 прийшов і вони повернулись в м. Полтава. За першим чи другим разом їдучи з м. Зіньків Полтавської області бачив, як ОСОБА_4 викидав банківські картки;

- витягом з ЄРДР від 09.07.2017 року про те, що 09.07.2017 року близько 9 год. невідома особа на центральному ринку м. Зіньків Полтавської області з сумки викрала грошові кошти в сумі 2500 грн. в ОСОБА_6 , витягом з ЄРДР від 22.07.2017 року, про те, що 22.07.2017 року близько 14 год невідома особа на пляжу річки Ташань в м. Зіньків в ОСОБА_7 викрала грошові кошти, витягом з ЄРДР від 26.10.2017 року, про те, що 26.10.2017 року невідома особа на центральному ринку м. Зіньків Полтавської області викрала грошові кошти в сумі 800 грн. та банківську картку в ОСОБА_8 , витягом з ЄРДР від 27.10.2017 про те, що 27.10.2018 року надійшов до чергової частини Зіньківського ВП рапорт слідчого про те, що ним в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000545 від 26.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи на центральному ринку м. Зіньків з жіночої сумочки ОСОБА_8 викрав банківську картку ( а.с.1-4);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 , про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2017 року, з якого вбачається, що на території ринку невідома особа з поліетиленового пакету викрала грошові кошти в сумі близько 2500 грн.(а.с.10-11);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 , про вчинення кримінального правопорушення від 22.07.2017 року, з якого вбачається, що перебуваючи на річці Ташань невідома особа з барсетки викрала грошові кошти в сумі близько 1700 грн.(а.с.25-26);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 08.10.2017 року, з якого вбачається, що на території ринку невідома особа з жіночої сумки викрала грошові кошти в сумі близько 800 грн. та банківську карту (а.с.41);
- заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу картки Приватбанк , яку він викрав в м. Зіньків Полтавської області (а.с.48);

- протоколом огляду місця події від 26.10.2017 року та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що місцем події є прилегла територія до будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49-50);

- постановою від 26.10.2017 року про визнання і приєднання банківської картки Приватбанк № НОМЕР_1 в якості речових доказів з квитанцією ( а.с.51-52);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року з відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні, де ОСОБА_14 добровільно показав, обставини куди саме він підвозив хлопця на ім`я ОСОБА_15 в період з липня по жовтень місяць 2017 року (а.с.55-57);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2017 року з відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні, де ОСОБА_4 добровільно показав, обставини вчинення злочинів, де заме здійснював крадіжки, в якому саме місці (а.с.75-77);

- висновком судово-психіатричної експертизи від 15.12.2017 року з якого вбачається, що ОСОБА_4 під дію ч.2,3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає та може постати перед слідством та судом( а.с.102-106).

Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин і його злочинні дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, а своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , вчинив злочин і його злочинні дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України.

Згідно роз`яснень, які викладені в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами), передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта-як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності а бо за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Встановлений ст.70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань. Також, відповідно до п.21 вищевказаної Постанови, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати, крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7«Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує тяжкість вчинених злочинів, відповідно до ст. 12 КК України злочини передбачені ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, суму викрадених грошей, особу винного, який раніше судимий, його молодий вік, ніде не працює, матеріальне становище сім`ї обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів. Згідно досудової доповіді, наданої на ухвалу суду Шевченківським РС з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції, встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий. Останній раз відбував покарання в Кременчуцькій ВК УДПтСУ в Полтавській області № 69. Кінець строку покарання 14.01.2018 року. Однак ОСОБА_4 було звільнено з місць позбавлення волі 07.10.2016 року за ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2016 року на підставі ст.81 КК України у зв`язку з умовно-достроковим звільненням від відбування покарання призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.06.2014 року невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 15 днів. Таким чином правопорушення, викладені в рамках кримінального провадження № 530/1817/17 по яких обвинувачується ОСОБА_4 та які відбувались в 2017 році сталися в період невідбутої частини покарання останнього, а тому суд вважає, що ОСОБА_4 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 (а.с.32) про відшкодування 1700 грн.00 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню, а саме матеріальна шкода на суму 1700 грн. 00 коп., оскільки повністю підтверджується письмовими доказами, що стосується стягнення моральної шкоди то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 з врахуванням наданих суду доказів, що підтверджують позовні вимоги потерпілого, розміру завданої шкоди потерпілому, матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_4 , а також розумності та справедливості, інших обставин і вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню на суму 500 (п`ятсот ) грн.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 (а.с.49) про відшкодування 2500 грн.00 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню, а саме матеріальна шкода на суму 2500 грн. 00 коп., оскільки повністю підтверджується письмовими доказами, що стосується стягнення моральної шкоди то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, суд враховує глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 з врахуванням наданих суду доказів, що підтверджують позовні вимоги потерпілого, розміру завданої шкоди потерпілій, матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_4 , а також розумності та справедливості, інших обставин і вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню на суму 600 ( п`ятсот ) грн.

Вироком Полтавського районного суду м. Полтава від 24.09.2018 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185,ч.2 ст.15,ч.2 ст.185,ч.3 ст.15,ч.2 ст.185, ч.1 ст. 358,ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ст.72, ч.4 ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі. Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочини 09.07.2017 року, 22.07.2017 року, 08.10.2017 року, тобто до ухвалення вироку від 24.09.2018 року, тому покарання за ці злочини, йому слід призначити за правилами ч.1,4 ст.70 КК України.

Речові докази по справі: банківська картка банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області - необхідно повернути власнику ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань вважати ОСОБА_4 засудженим до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 24.09.2018 року вважає ОСОБА_4 остаточно засудженим до 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 ту частину покарання, що відбута за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 24.09.2018 року.

Продовжити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 19.01.2018 року.

Речові докази по справі: банківська картка банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер суду невідомий 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер суду невідомий 2500 ( дві тисячі п`ятсот ) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 600 ( п`ятсот ) грн. 00 коп. моральної шкоди

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий -