Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/1098/16-к
провадження №1-кп/279/41/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

та сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0001396 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жабче, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні має 4 неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 08 листопада 2015 року близько 20 години 30 хвилин, за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось в одночасному нанесенні ударів ОСОБА_6 руками, а невстановленою слідством особою дерев"яною палицею по голові та тілу ОСОБА_4 , чим останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в правій тім`яній області волосистої частини голови, обширного синця в ділянці попереку справа, синця по зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна, розриву нижньої стінки зовнішнього слухового проходу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого відкрито заволоділи майном ОСОБА_4 на загальну суму 3890 гривень, а саме: мобільним телефоном «Nokia-2330», вартістю 240 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в розмірі 50 гривень, рюкзаком, вартістю 85 гривень; фарфоровою тарілкою та пляшкою з водою, ємністю 1,5 л, що не становить для потерпілого матеріальної цінності, мисливською рушницею ТОЗ-63, вартістю 3 000 гривень, набоями до мисливської рушниці в кількості 25 штук, загальною вартістю 500 гривень.
Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.187 ч.2 КК України.
Висновок щодо доведеності вини обвинуваченого, його ролі у вчиненні злочинних дій судом зроблені на підставі аналізу отриманих та досліджених безпосередньо під час судового розгляду доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України не визнавав і показав, що 8.11.2015 року перебував у місцевому барі в с.Жабче Коростенського району Житомирської області. Разом зі своїми товаришами ( ОСОБА_8 , сусідом, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) пив каву. За сусіднім столиком сидів ОСОБА_12 , який зі своєю кампанією вживав спиртне. Він підйшов до ОСОБА_12 , запитав, що той вполював, останній йому не коректно відповів, між ними відбувся конфлікт. Потім він відійшов, певний час ще пробув у барі, бачив як ОСОБА_12 вулицею пішов додому. Вирішив піти до батька, який проживає на тій же вулиці що й Мороз, проте пішов не вулицею, а навпростець. Побачив на дорозі сварку та бійку, що відбувалась за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Оскільки ОСОБА_12 був в нетверезому стані забрав його речі, в тому числі рушницю щоб той не наробив дурниць. Особисто він потерпілому ударів не наносив, речі повернув наступного дня, коли до нього приїхали працівники поліції. Вказав, що дійсно змінював свої показання, які давав на досудовому слідстві та в судовому засіданні, оскільки про це його попросив ОСОБА_10 , зокрема взяти провину останнього на себе. Цивільний позов визнає частково, а саме в частині вішкодування за неналежне зберігання патронтажу. Лише в судових дебатах зазначив, що у вчиненому розкаюється, з ним були ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , однак з ними він попередньої домовленості про напад на ОСОБА_12 не мав, сам забрав майно останнього, отже визнав себе винним за ч.1 ст.187 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 08 листопада 2015 року у вечірній час повертався з полювання. В с.Жабче Коростенського району він зустрів односельчанина ОСОБА_14 з яким в місцевому барі вирішили випити кави. Коли він вже йшов додому побачив, що йому на зустріч рухаються 4 чоловіка. Двоє почали підходити з однієї сторони, а один чоловік потягнув за рушницю. Він схопив цього чоловіка і потягнув на себе. В цей момент він впізнав обвинуваченого ОСОБА_15 , запитав у нього: « ОСОБА_16 , що ти робиш ?». Після цього відразу ж відчув удар по голові ззаду від якого впав, втративши свідомість. Коли прийшов до тями виявив пропажу мобільного телефону, рюкзака, рушниці з чохлом, пантронтажу з набоями, жодного з яких під час палювання не використав. Він зрозумів, що ударів наносилось багато, оскільки з голови йшла кров, на тілі виявив синці. Разом з обвинуваченим знаходились знайомі йому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Ні з обвинуваченим, ні з останніми ніякого конфлікту він не мав, тому не може назвати причину нападу. На його думку останні хотіли заволодіти зброєю. Вважає, що обвинувачений заслуговує на суворе покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_14 показав, що 08.11.2015 року у вечірній час в с.Жабче зустрів ОСОБА_4 , який повертався з палювання. Разом з останнім у місцевому барі випили кави. Потім побачив, як до бару на велосипеді під`їхав ОСОБА_17 . Якийсь хлопець стояв біля бару і з ним Вигівський пив пиво. Потім бар зачинився і він разом з дружиною поїхали додому. Мороз також пішов додому. Ніякого конфлікту між ОСОБА_12 та ОСОБА_18 він не бачив. Крім них в барі були присутні : працівниця бару, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_21 показала, що 08.11.2015 року її чоловік пішов на палювання. Близько 20 години 30 хвилин повернувся додому побитий та повідомив, що його побив ОСОБА_17 . Вона відразу викликала "швидку" та міліцію, до їх приїзду почала надавати допомогу чоловіку. Чула в районі місця проживання ОСОБА_15 постріли, тому вдруге зателефонувала до міліції і повідомили про це. "Швидка" забрала її чоловіка до лікарні, а працівники міліції пішли до будинку ОСОБА_15 . Під час перебування чоловіка у лікарні до неї приходили ОСОБА_17 з дружиною та ОСОБА_10 , які просили вибачення. Ніякої допомоги не надавали і не пропонували. В подальшому чоловік їй розповів, що в той час коли ОСОБА_17 відбирав у нього рушницю, хтось ззаду наніс удар по голові. Разом з ОСОБА_18 були ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_22 показала, що працює продавцем у магазині кафе в

с.Жабче. З приводу подій, що є предметом судового розгляду показала, що років 2 чи 3 по тому, восени, у вечерній час, до магазину перед самим його закриттям, зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які замовили каву та сіли за один з століків на вулиці. Після них до кафе зайшли ОСОБА_17 та ОСОБА_8 . ОСОБА_13 замовив каву, а Вигівський взяв пиво і пішли до іншого століка. Вказала, що у руках у ОСОБА_18 ніяких речей не було. Вона зачинила магазин та пішла додому, а хлопці ще залишались біля магазину. Ніякої суперечки при ній між чоловіками не було. Вранці до неї прийшов ОСОБА_12 , у якого була зашита рана на голові і попросив завезти його до судмедексперта, повідомивши, що його побив ОСОБА_18 , інших він не впізнав, при цьому також забрали зброю.
Свідок ОСОБА_23 показав, що дати вже не пам`ятає, однак того дня він повертався додому і помітив лежачого на землі чоловіка в крові. Зупинився, розворушив цього чоловіка та впізнав в ньому ОСОБА_24 , який був без свідомості. Прийшовши до свідомості ОСОБА_24 повідомив про те, що його побили і серед нападників був ОСОБА_25 , інших він не впізнав. Повідомив, що у нього забрали речі, а саме зброю, патрони та мобільний телефон. Біля ОСОБА_24 лежала якась дошка та тканина чи шапка, які наступного дня вилучили працівники міліції. ОСОБА_24 сказав, що сам добереться додому, тому він поїхав додому. В цей день чув постріли з рушниці, які лунали з краю села, де мешкає ОСОБА_25 .
Свідок ОСОБА_26 показав, що дати вже пам`ятає, однак це було перед нападом, він повертаючись додому бачив потерпілого та обвинуваченого в місцевому барі. Що сталось потім йому не відомо. Вже після приїзду міліції до нього приходив ОСОБА_25 , який розповів, що працівники міліції забрали у нього рушницю.
Свідок ОСОБА_27 , який допитувався в режимі відеоконференції з Житомирською УВП №8 показав, що за спливом часу не пам`ятає, що сталось між Вигівським та Морозом. При цьому показань ОСОБА_6 щодо обставин злочину, в якому останній обвинувачується, не підтвердив.
Свідок ОСОБА_28 показав, що 8.11.2015 року перебував в місцевому барі в с.Жабче Коростенського району. Бачив в барі Мороза та ОСОБА_15 . Бачив, як ОСОБА_12 пішов додому. Згодом він разом з ОСОБА_10 також пішли з бару та почули звуки бійки. Близько не підходили, хто з ким бився не знає, бачили тільки контури силуетів.
Письмовими доказами, які були досліджені безпосередньо в судовому засіданні є витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви ОСОБА_4 09.11.2015 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.187 КК України; рапорт уповноваженої особи Коростенського ВП, який зареєстровано за № в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, зі змісту якого слідує про надходження 09.11.2015 року повідомлення від лікаря травмпункту Коростенської ЦМЛ про надання медичної допомоги ОСОБА_4 ; протокол прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 09.11.2015 року яким зафіксовано інформацію про обставини події, про вид та вартість викраденого майна, а також особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, якою вказано ОСОБА_6 , який мешкає в АДРЕСА_3 ; протокол огляду місця події від 09.11.2015 року яким зафіксовано місцевість біля домоволодіння АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено дерев`яну палицю із слідами бурого кольору; протокол від 09.11.2015 року яким зафіксовано огляд в домоволодінні по АДРЕСА_3 , в ході якого в навісі для сіна виявлено та вилучено рюкзак, мисливську рушницю ТОЗ 63 з двома гільзами 16 калібру у стволі, патронтаж з 7 гільзами, чохол від мисливської рушниці, мобільний телефон "Nокіа", фарфорову, тарілку та пляшку, ємністю 1,5 л. з водою. Одночасно даним протоколом зафіксовано виявлення та вилучення на прилеглій території ще однієї гільзи того ж калібру; довідки про вартість викраденого майна з яких слідує, що станом на 08.11.2015 року вартість рюкзака становила 85 гривень, мобільного телефону "Nokia-2330" б/у 240 гривень, стартового пакету "Київстар" 15 гривень, рушниці ТОЗ-63 - 3000 гривень, 1 патрону 16 калібру 20 гривень; дані слідчого експерименту, проведеного 28.01.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого останній вказав на місце вчинення злочину, розповів про механізм нанесення йому тілесних
ушкоджень , а також про заволодіння майном; дані слідчого експерименту, проведеного
28.01.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 в ході якого останній розповів про

конфлікт, який стався між ним та потерпілим 08.11.2015 року, після якого на дорозі по вул.Садова в с.Жабче між ними відбулась бійка після якої ОСОБА_12 встав і пішов, залишивши на землі рушницю і рюкзак. На його окрик забрати речі потерпілий не відреагував, тому він забрав їх до себе додому з метою подальшого повернення; постанови про визнання речовими доказами : мисливської рушниці, рюкзака, мобільного телефону "Nokia-2330"; дерев`яної палиці.
З висновку судово-медичного експерта № 484 від 17.11.2015 року слідує, що у потерпілого ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді рани в правій тім`яній області волосистої частини голови, обширного синця в ділянці попереку справа, синця по зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна, розриву нижньої стінки зовнішнього слухового проходу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження утворились внаслідок дії тупого твердого предмета можливо за давністю і при обставинах на які вказав потерпілий.
Висновком судово-балістичної експертизи № 1/10 від 18.11.2015 року встановлено, що вилучена в домоволодінні АДРЕСА_3 рушниця є вогнепальною зброєю, мисливською двоствольною курковою рушницею моделі "Б" № НОМЕР_1 , 16 калібру, у справному стані та придатною для стрільби, виготовленою промисловим способом.
Зауважень з приводу належності та допустимості вищевказаних доказів від сторін кримінального провадження не надійшло.
Отже, отримані та досліджені судом вищевказані докази є допустимими, належними, в своїй сукупності, достатності та взаємозв"язку поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.
Показання обвинуваченого щодо навмисного взяття на себе провини у вчиненому злочині замість іншої особи, зокрема ОСОБА_27 , суд розцінює як обраний останнім спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.

До того ж такі показання спростовуються як показаннями самого ОСОБА_27 , який в ході допиту заперечив свою причетність до даного злочину. З досліджених показань даного свідка, які ним давались в судовому засіданні 10.05.2016 року, слідує про причетність до злочину саме ОСОБА_6 .

Також в ході допиту свідок ОСОБА_28 вказув на те, що постійно був поряд з ОСОБА_27 , бачили бійку, однак не втручались, тобто заперечив, як свою причетність, так і причетність ОСОБА_27 до розбійного нападу.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що з ОСОБА_27 родинних зв`язків не має, є приятелями, отже ОСОБА_6 не має достатніх підстав брати на себе провину за ОСОБА_27 у вчиненні злочину. Як встановлено, свідок ОСОБА_27 раніше судимий, відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тому можливе вчинення ним даного злочину ніяким чином не вплинуло б на його репутацію, отже просити когось ( в тому числі ОСОБА_6 , який раніше не судимий) взяти на себе його провину сенсу не має. Під час допиту свідка ОСОБА_27 обвинувачений та його захисник не скористались можливістю шляхом запитань або іншими встановленими КПК України засобами спростувати обрану позицію свого захисту в даному кримінальному провадженні.

З показань обвинуваченого, потерпілого та свідків слідує, що після виходу з місцевого бару обвинувачений переслідував потерпілого, пішовши навпростець. Під час намагання відбрати рушницю обвинувачений був впізнаний потерпілим, який назвав його по імені, і в цей час відчув удар іншої особи, якого через темну пору доби не впізнав, але розумів, що там є людина, яка діяла в інтересах обвинуваченого, приймала участь у нападі, нанесла удар і спричинила тілесні ушкодження одночасно з протиправними діями ОСОБА_6 відносно потерпілого.
Наведене спростовує доводи сторони захисту щодо здійснення розбійного нападу на потерпілого односообово ОСОБА_6 , та щодо наявності в діях останнього складу правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 187 КК України.
Таку позицію сторони захисту суд вважає як висловлену на пом"якшення винуватості обвинуваченого з метою уникнення покарання за більш тяжкою нормою закону.
Показання обвинуваченого про те, що потерпілий покинув місце бійки, залишивши особисті речі, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_29 , який є не заінтересованою особою, і вказав на місце та стан в якому він виявив потерпілого та відсутність біля нього речей.

Виявлені та вилученні на території домоволодіння гільзи 16 калібру вказують на
використання ОСОБА_6 зброї, що останній заперечив в судовому засіданні, а також не неправдивість його показань. Не щирими суд вважає і показання обвинуваченого про намір віддати рушницю, рюкзак та інше майно наступного дня. На нещирість показань вказує той факт, що обвинувачений заховав відібрані у потерпілого речі, хоча мав можливість занести їх дружині,
батьку потерпілого, чи іншим родичам або правоохоронним органам. До того ж, забравши
рушницю, як острах за те, що нею може скористатись потерпілий, не було необхідності забирати інші речі, які не несли ніякої загрози.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою слідчого від 09.02.2016 року виділено матеріали на встановлення співучасників даного злочину.
Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На спростування наданих стороною обвинувачення доказів, які узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності, сторона захисту доказів на підтвердження непричетності обвинуваченого до вчинення злочину, передбаченого саме частиною 2 ст.187 КК України не подала, тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, з врахуванням вищенаведеного, у суда не має.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_6 працездатного віку, має на утриманні 4 малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується негативно, на спеціалізованих обліках не перебуває, офіційно не працює, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Вчинений злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, тому обирає ОСОБА_6 покарання відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення шкоди завданої злочином, зокрема моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, матеріальної в сумі 3565, 85 гривень та 3000 гривень понесених судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно - процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або ушкодженням здоров"я; у

душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим, з врахуванням втрат немайнового характеру, які останній зазнав внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. При цьому, суд враховує тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, вид та вартість втраченого майна, матеріальне становище обвинуваченого та оцінює розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень, що буде розумним для відшкодування заподіяного виду шкоди.

Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підтверджений належними та достатніми доказами, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь потерпілого витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту припинив свою дію.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частки майна, яке є його особистою власністю.

Строк покарання обчислювати з дня затримання засудженого в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту припинив свою дію.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3565 гривень 85 копійок заподіяної матеріальної шкоди, 3000 гривень понесених витрат на правову допомогу та 10000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Речові докази : мобільний телефон «Nokia-2330», мисливську рушницю ТОЗ-63, рюкзак, які передані на зберігання ОСОБА_4 повернути останньому за належністю;
Дерев`яну палицю, яка зберігається в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області на підставі квитанції № 0001396 залишити на зберіганні органу досудового розслідування, у зв`язку з наявністю виділених матеріалів на встановлення співучасників злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 690 гривень 90 копійок.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: