Справа № 158/1378/16-к Провадження №11-кп/802/187/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000449 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, з середньою спеціальною освітою, неодружений, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
засуджений:
- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.
ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання моменту фактичного затримання.
Стягнуто із ОСОБА_7 в дохід держави 263 грн. 98 коп. витрат на проведення експертизи.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду ОСОБА_9 08 травня 2016 рок близько 14 години за попередньою змовою з ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом та єдиним умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, проник в підсобне приміщення, що у АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_7 викотив мопед вишневого кольору вартістю 7290 грн. 12 коп., що знаходився в цьому сховищі та незаконно, таємно заволоділи ним, покинувши територію цього домоволодіння, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.
Вироком суду ОСОБА_7 виправдано за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
У вироку зазначено, що суд вважає недоведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду викрадення каністри та каструлі алюмінієвих, оскільки викрадення каструлі та каністри здійснював одноособово ОСОБА_9 , про що сам свідчить та підтверджує ОСОБА_7 . Будь-яких інших доказів на підтвердження вини обвинувачених суду надано не було.
В поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що обвинувачений вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилалися обвинувачені під час розгляду справи, як на підставу невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким закрити провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості і вичерпані можливості для їх отримання.

В апеляційній скарзі прокурор, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інспекції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, думку прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу захисника заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції вказаних вимог Закону в повному обсязі не виконав.
Як вбачається зі змісту вироку судом першої інстанції в судовому рішенні було допущено істотні суперечності, зокрема в описовій частині вироку зазначено, що ОСОБА_7 08 травня 2016 року близько 14 години за попередньою змовою з ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом та єдиним умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, проникли в підсобне приміщення, що у АДРЕСА_2 , викотили мопед вишневого кольору вартістю 7290 грн. 12 коп., що знаходився в цьому сховищі та незаконно, таємно заволоділи ним, покинувши територію цього домоволодіння, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.
Разом з тим суд першої інстанції встановив, що 08 травня 2016 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи єдиний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, проник у підсобне приміщення, що у АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав каністру вартістю 266 грн. 67 коп. та каструлю вартістю 250 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 516 грн. 67 коп.
Відповідно судом першої інстанції встановлено, що за однакових обставин (час та місце) було вчинено два кримінальних правопорушення, одне з яких, а саме злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, було вчинено за попередньою змовою обвинуваченого та ОСОБА_9 , а інший злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, було вчинено ОСОБА_9 одноособово, так як ОСОБА_7 за вказаною статтею було визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину. Дані висновки є суперечливими та, за відсутності мотивів їх прийняття судом, - взаємовиключними, а тому не є обгрунтованими та такими, що підтверджують законність оскаржуваного вироку.
З п.1 ч.3 ст. 374 КПК України вбачається, що у мотивувальній частині вироку зазначається: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак судом першої інстанції при ухваленні вироку не зазначено формулювання обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, яке пред`явлене ОСОБА_7 і визнане судом недоведеним.

Крім того структура мотивувальної частини виправдувального вироку регламентована п.1 ч.3 ст.374 КПК України.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення.
Крім того, у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих в судовому засіданні.
Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_7 послався лише на те, що в судовому засіданні обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заперечувався факт викрадення велосипеда взагалі, а викрадення каструлі та каністри здійснював одноособово ОСОБА_9 , про що сам свідчить та підтверджує ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції, дослідивши зазначені докази, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провів аналіз таких доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості. Мотиви виправдання обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми, поверхневими та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_7 .
Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність згідно ст.411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
Отже, дослідивши вказані докази в судовому засіданні, суд першої інстанції не надав їм належної та повної оцінки у вироку, що є недопустимим. Адже у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення, в тому числі і письмовим, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.
Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.
Наведені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законний і обґрунтований вирок та такими, які згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст.415 КПК України є підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та неправильним застосуванням закон України про кримінальну відповідальність, то всі доводи апеляційних скарг, враховуючи вимоги частини другої і третьої ст. 415 КПК України підлягають перевірці при новому розгляді.
Під час нового судового розгляду кримінального провадження необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах, і, в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 березня 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: