№566/1267/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальне провадження № 0000365, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2018 року відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата, раніше неодноразово судимого:
- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2010 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2011 року за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання за вироком Млинівського районного суду від 20 вересня 2011 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Млинівського районного суду від 13 жовтня 2010 року і остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) місяця 2 (двох) днів арешту.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2012 року за ч.2 ст.297 та ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Млинівського районного суду від 26 червня 2012 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання за вироком Млинівського районного суду від 14 березня 2013 року у виді 3 (трьох) років обмеження волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.
Ухвалою Рівненського районного суду від 05 березня 2014 року звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Млинівського районного суду від 14 березня 2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 березня 2014 року.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 5 (п`яти) місяців арешту.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року за ч.1 ст.125 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
- Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2016 року за ч. 2 ст.185 КК України до 6 (шести) місяців арешту.
- відповідно до вимог ст.ст. 88, 89 та ст. 90 КК України судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 12 серпня 2018 року, приблизно о 18 годині, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, користуючись відсутністю власника, прийшов на територію господарства ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де побачив незамкнені замком вхідні двері в приміщення літньої кухні та вирішив зайти в дане приміщення з метою викрасти продукти харчування.
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, без дозволу власника підійшов до приміщення літньої кухні даного господарства, відкрив незамкнені вхідні двері, через які зайшов до вказаного приміщення, та з морозильної камери, яка там знаходилася, дістав шматок мороженого м`яса свинини вагою приблизно 2 кг, вартістю 280 грн., з яким мав намір вийти з даного приміщення та господарства ОСОБА_8 , таким чином умисно викрасти належне їй майно, проте, саме в цей момент, ОСОБА_4 на місці події, біля морозильної камери в приміщенні літньої кухні, помітила ОСОБА_8 , яка повернулася в своє господарство та зайшла в приміщення літньої кухні.
Усвідомлюючи, що його неправомірні дії помічені сторонньою особою, ОСОБА_4 , з метою досягнення свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння чужим майном, вирішив діяти відкрито, а тому, шматком мороженого м`яса свинини, який останній дістав з морозильної камери до цього, заподіяв один удар в голову ОСОБА_8 від чого остання впала на землю. Після цього, скориставшись відсутністю можливості потерпілої ОСОБА_8 чинити йому супротив, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, тримаючи викрадене м`ясо у руках, вийшов з приміщення літньої кухні та покинув територію господарства ОСОБА_8 , після чого розпорядився відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 шкоду на загальну суму вартістю 280 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав частково, так як вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, а не за ч.3 ст.186 КК України. Крім цього, він, обвинувачений, не згідний з вагою м`яса та з тим, що він умисно заподіяв потерпілій тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав показання про те, що 12 серпня 2018 року, приблизно о 18 годині, він зайшов на подвір`я господарства ОСОБА_8 , але зайшов на подвір`я не з метою щось викрасти. Коли він перебував на подвір`ї, то у нього раптово виник умисел на викрадення належного ОСОБА_8 майна. Він зайшов в приміщення кухні, двері в яку були напіввідчинені. Поскільки в кухні нікого не було, то в нього виник умисел на крадіжку майна. Побачивши холодильник, він, обвинувачений, його відкрив і побачив м`ясо. Він взяв кульок зі шматком м`яса з холодильника і коли вже хотів виходити, то зайшла ОСОБА_8 і звернулася до нього, приблизно, з такими словами: «Що ти робиш?». Він, обвинувачений, не пам`ятає, чи наніс він удар потерпілій, пам`ятає, що він штовхнув її рукою і вийшов на вулицю та побіг. Бити потерпілу наміру не мав, але, можливо, штовхнув, хоча він добре не пам`ятає і цього. М`яса він з собою не забрав, а кинув його там на кухні. Він не може пояснити чому в протоколі огляду місця події нічого не зазначено про м`ясо. Він побіг з літньої кухні без м`яса. Він, обвинувачений, також не пам`ятає, коли штовхнув потерпілу: до того як викинув м`ясо чи після цього.

Він, обвинувачений, неодноразово був в господарстві ОСОБА_8 і неодноразово заходив в літню кухню. Він, обвинувачений, не заперечує того факту, що відбитки пальців на холодильнику він залишив саме 12 серпня 2018 року. Він не пам`ятає, куди штовхнув потерпілу ОСОБА_8 і штовхнув він її через те, щоб йому була можливість пройти, хоча будь-яких перешкод потерпіла йому не чинила. Він м`ясо кинув в приміщенні літньої кухні і не забрав з собою. В господарство ОСОБА_8 він прийшов, щоб позичити гроші. В приміщення літньої кухні його ніхто не запрошував і коли він зайшов в приміщення літньої кухні, то там нікого не було.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, суд вважає його вину доведеною зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 з яких вбачається, що була неділя. До неї, потерпілої, прийшов ОСОБА_4 і запитав чи є її син, на що вона відповіла, що син поїхав до міста Луцька. ОСОБА_4 пішов в садок. Поскільки, після смерті брата був «сороковий день», то вона, потерпіла, пішла до його будинку. Приблизно після обіду, коли люди порозходилися, то «братиха» дала «коливо». Вона, поївши «колива», взяла пироги і пішла додому. Зайшла в хату, положила пироги і пішла до хліва. Вийшла з хліва і побачила, як чоловік в напівзігнутому стані, побіг до літньої кухні. Вона впізнала по одягу, що це був ОСОБА_4 . Вона побачила, що в літній кухні напіввідкриті двері. Підійшовши до літньої кухні, взялась за клямку дверей і їх відкрила і побачила біля морозильної камери ОСОБА_4 , який тримав в руці шматок мерзлого м`яса, вагою, приблизно, 1,6 2 кг. Вона, потерпіла, звернулась до ОСОБА_4 зі словами: «Що це ти робиш? Ану покинь!». Вона, потерпіла, в цей час стояла на дворі і трималась за клямку дверей. Холодильник знаходився десь метрів 2-3 від вхідних дверей. Після її слів, ОСОБА_4 підбіг до неї та мерзлим шматком м`яса наніс удар в голову, у верхню частину. Від удару вона впала і шиєю вдарилась об відро, а ОСОБА_4 з м`ясом побіг на город. Вона помаленьку встала та почала кликати на допомогу.

Крім показань потерпілої ОСОБА_8 , вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що вона в неділю була на «сороковинах» і після цього пішла додому. Приблизно о 18 годині, в цей же день, передзвонила «братиха» і повідомила, що ОСОБА_4 вдарив її маму і їй болить голова. Після цього вона передзвонила на службу «102». В її матері була гематома на голові і кров «сочилася» з лівої сторони голови.

Крім показань свідка, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України підтверджується заявою ОСОБА_8 від 12 серпня 2018 року, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 12 серпня 2018 року приблизно о 18 годині, відкрито заволодів приблизно двома кілограмами м`яса, яке знаходилось в морозильній камері літньої кухні, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 , при цьому нанісши їй один удар мороженим м`ясом по голові потерпілої.

(а. с. 7 кримінального провадження №000365)
Протоколом огляду місця події від 12 серпня 2018 року, проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, за участю власника ОСОБА_8 , підтверджується, що місцем огляду являється господарство ОСОБА_8 , що розташоване в АДРЕСА_2 .

Під час огляду місця події ОСОБА_8 заявила, що ОСОБА_11 із холодильника, що знаходився в приміщенні літньої кухні, викрав шматок мерзлого м`яса, після чого наніс один удар мерзлим м`ясом по голові, внаслідок чого вона впала на землю, а ОСОБА_11 після цього втік з її господарства.

Протокол огляду місця події був зачитаний всім учасникам вголос, заяв зауважень та доповнень не надійшло.

(а.с.11-12, к/п №000365)
До протоколу огляду місця події від 12 серпня 2018 року долучено фототаблицю.

(а.с.13-15, к/п п №000365)
Висновком експерта №1.3-290/18 від 12 вересня 2018 року підтверджується, що сліди папілярних узорів пальців рук найбільшими розмірами по вісях 18х21 мм, 23х21 мм, які були вилучені під час огляду місця події від 12 серпня 2018 року, що проводився в господарстві ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , залишені частинами нігтьових фаланг середнього та безіменного пальців правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4
(а. с. 26-34 к/п №000365)

Відповідно до висновку експерта №97 від 13-15 серпня 2018 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: припухлість, крововилив та дрібні садна по ходу крововиливу в лобно-тім`яній ділянці посередині і зліва, крововиливи на кистях. Зазначені тілесні ушкодження мають ознаки дії тупих предметів, можуть відповідати строку 12 серпня 2018 року. Ушкодження на голові могли утворитись від удару по голові шматком мерзлого м`яса. Не виключено виникнення крововиливів на кистях від падіння на тверду поверхню після отриманого удару по голові, однак вони могли утворитись і при спробі закрити руками голову.

Згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року) тілесні ушкодження як кожне окремо, так і в сукупності мають ознаки легких. Комплекс ушкоджень не характерний для самовільного падіння на тверду поверхню чи виступаючий предмет.

Із тілом потерпілої не менше трьох разів контактували травмуючі предмети.

(а. с. 60-61 к/п №000365)

В судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_12 дав роз`яснення до висновку експерта №97 від 13-15 серпня 2018 року про те, що малоймовірно отримання таких тілесних ушкоджень від поштовху з послідуючим падінням на тверду поверхню, так як потерпіла не стояла до ОСОБА_4 повернута спиною.

Тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_8 , не характерні для удару кулаком. Вони більш характерні для удару замороженим шматком м`яса, так як на голові потерпілої виявлений дугоподібної форми крововилив і дрібні ссадна по ходу крововиливу. Такі ссадна залишаються в місці дії предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Заморожене м`ясо має тверду консистенцію і, як правило, дрібні виступаючі частини. Положення в цій ситуації було таке, що потерпіла перебувала повернута обличчям до нападника і травматична дія наносилась правою рукою, так як тілесні ушкодження у потерпілої розміщені з лівої сторони, а такі тілесні ушкодження зручно наносити правою рукою. Для отримання тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_8 , значної сили прикладати не потрібно.

Крім цього, у потерпілої виявлено тілесні ушкодження на різних ділянках тіла, зокрема на голові, на обох променево-зап`ястних суглобах. На тильних поверхнях кистей виявлено крововиливи. Такі тілесні ушкодження могли виникнути як при захисті голови руками, так і при падінні після отриманого удару, але якщо на місці падіння були якісь виступаючі предмети (стільці, ніжка стола і т.д.).

Довідкою виданою ФОП ОСОБА_13 від 12 серпня 2018 року підтверджується, що вартість 1 кг свинною філейки станом на 12 серпня 2018 року становить 140 гривень.
(а.с.66 /п №000365)

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а також поєднаний з проникненням в приміщення.

У відповідності до п.3 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Пунктом 4 цієї ж постанови передбачено, що крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

У відповідності до п.5 постанови пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК (2341-14) і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК (2341-14) не потребують.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 зайшов в приміщення літньої кухні ОСОБА_8 без будь-якої потреби і дозволу потерпіла ОСОБА_8 на те, щоб ОСОБА_4 заходив в літню кухню, не давала, як і не запрошувала його в літню кухню. Більше того, встановлено, що коли потерпіла ОСОБА_8 відкрила двері літньої кухні і побачила ОСОБА_4 зі шматком м`яса в руці, то попросила припинити протиправні дії по вилученню майна, однак ОСОБА_4 не відреагував на зауваження, а нанісши удар шматком мерзлого м`яса в голову потерпілій, втік з приміщення літньої кухні, забравши з собою викрадене м`ясо.

Стороною захисту в судовому засіданні не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували докази сторони обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України і які б прямо чи непрямо підтвердили існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України доведеною.

У рішенні від 11 квітня 2013 року у справі "Веренцов проти України" Європейський суду з прав людини вказав, що має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року Європейський суд зазначив, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, 253).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_10 в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 є тяжким злочином.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховуючи дані про особу обвинуваченого, який будучи неоднарозово судимим, належних висновків не зробив і продовжив вчиняти нові злочини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинувачуваного обставин та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, вважає, що виправлення ОСОБА_10 неможливе без ізоляції засудженого, так як саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 серпня 2018 року, ОСОБА_4 було затримано о 13 годині 00 хвилин 13 серпня 2018 року працівниками Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, а тому ОСОБА_4 слід рахувати початок строку відбування покарання з 13 серпня 2018 року.

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 12 вересня 2018 року речовими доказами визнано спецпакет експертної служби МВС України №0978752 з вмістимими в ньому 6 слідами рук вилучених в ході огляду місця події з господарства ОСОБА_8 та спецпакет експертної служби МВС України №0978759 з вмістимими у ньому дактилокартами на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які передано на тимчасове відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області.

(а.с.48 к/п № 0000365)

У відповідності до вимог ст. 100 ч. 9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В ході досудового розслідування було проведено судову трасологічну експертизу, що об`єктивно підтверджується довідкою про витрати на проведення: судової трасологічної експертизи від 12 вересня 2018 року №1.3-290/18 в сумі 1287,00 грн.

(а.с.25 к/п № 0000365)

Ухвалою Млинівського районного суду від 19 березня 2019 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 12 години 30 хвилин, 17 травня 2019 року, а тому суд вважає,з врахуванням того, що ОСОБА_4 обрана міра покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишити попередній.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_15 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази по справі:
- спецпакет експертної служби МВС України №0978752 з вмістимими в ньому 6 слідами рук вилучених в ході огляду місця події з господарства ОСОБА_8 та спецпакет експертної служби МВС України №0978759 з вмістимими у ньому дактилокартами на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які передано на тимчасове відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи від 12 вересня 2018 року №1.3-290/18 в сумі 1287,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят сім) гривень 00 копійок.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з 13 години 00 хвилин 13 серпня 2018 року.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1