ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/0430/54/18 Справа № 192/1482/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, який відбуває покарання в Державній установі Солонянська виправна колонія № 21 Міністерства юстиції України, засудженого вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2017 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким.
Суд першої інстанції, відмовляючи засудженому ОСОБА_6 у задоволенні його клопотання виходив із того, що наявні матеріали особової справи засудженого на даний час не підтверджують позитивних змін в особистості засудженого за весь період відбування покарання, оскільки засуджений лише один раз був заохочений 01 листопада 2017 року, за умови відбування покарання в установі з 08 січня 2015 року, а також до нього були застосовані стягнення, з яких останнє в квітні 2018 року.
При визначенні ступеню поведінки засудженого, судом першої інстанції враховано, що засуджений характеризується негативно, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь в організаціях виховних заходів, які проводять в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій.
Навчання засудженого та приймання ним участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не може свідчити про виправлення засудженого з урахуванням його поведінки, додержання вимог режиму, який ним порушувався.
Наявність у засудженого певних захворювань не є безумовною підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким.
В поданій апеляційній скарзі засуджений вказує, що не згоден з рішенням суду першої інстанції. Зазначає, що став на шлях виправлення, має заохочення, а також закінчив навчання в професійному технічному училищі. Працював на виробництві установи виконання покарань, поки не захворів на туберкульоз, острохондроз, гіпертонію. На даний час не працює. На утриманні останнього перебуває матір пенсіонер, яка потребує його допомоги, а також двоє неповнолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в його апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 грудня 2013 року за ч. 1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики адміністрації установи відбування покарання на засудженого ОСОБА_6 , останній характеризується посередньо, до праці на виробництві установи не залучається за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд під контролем адміністрації. НЕ приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 , останній має одне заохочення від 01.11.2017 року та три стягнення, два з яких поміщення до ДІЗО за алкогольне сп`яніння та вилучення забороненого предмету і одне у у виді догани від 02.04.2018 року за халатне чергування.
Згідно витягу з протоколу №153 від 29.09.2017 року засідання адміністративної комісії Державної установи Солонянська виправна колонія (№21), ОСОБА_6 відмовлено в поданні матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, до засудженого було застосовано три стягнення, два з яких поміщення до ДІЗО, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду, не виказує.
Доводи засудженого ОСОБА_6 про перебування на його утриманні матері пенсіонера, яка потребує його допомоги та двох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, не може свідчити про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого.
Колегія суддів звертає увагу, що судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суд першої інстанції, розглядаючи дане провадження, правильно приділив особливу увагу поясненням засудженого ОСОБА_6 , що відповідає положенням пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. А тому доводи засудженого ОСОБА_6 в частині неврахування судом першої інстанції його позиції про доведення свого виправлення не відповідають вимогам чинного законодавства.
Колегія судів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4