Справа № 214/7448/15-к
1-кп/214/237/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001825 від 28.09.2018 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 23.11.2018 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на два місяці. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, про існування ризиків передбачених ст.. 177 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, та відмову у задоволенні клопотання захисника за таких підстав.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 років до 8 років позбавлення волі.

Крім того, зважаючи на тяжкість злочину та суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 років до 8 років позбавлення волі, існує реальна загроза того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що останньому під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а після чого ОСОБА_6 був оголошений у розшук, що свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності за свій вчинок.

Одночасно, у ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки у місці його проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі населеного пункту, в якому він проживає, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, не має постійного місця роботи, що свідчить про наявність ризику ухилитись від суду; незаконно впливати на свідків або потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про доцільність обрання, та/або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що в даному випадку є правом потерпілої сторони на особисту недоторканність, яке підозрюваним ОСОБА_6 було порушено. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вчиненням злочину, пов`язаного із посяганням на життя та здоров`я людини, обвинувачений порушив публічний порядок в суспільстві, яке піклується про гарантії прав людини і в якому життя та здоров`я людини є найвищою цінністю, що закріплено в ст.2 Конвенції. Європейським судом визнано (п.51), що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на два місяці.

Захисником в судовому засіданні не наведено жодних підстав вважати, що ризики зазначені прокурором відсутні, у зв`язку із чим клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці днів, тобто до 14 березня 2019 року.

В задоволенні клопотання захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1