ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року
м. Київ

справа № 175/1143/16-к
провадження № 51-3061км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» - адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року і прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на згадану ухвалу апеляційного суду щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільська Луганської обл., жителя м. Дніпра,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Обставини справи

1. За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 2 статті 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 цього Кодексу.
2. Суд першої інстанції визнав доведеним, що 23 листопада 2015 року приблизно о 11:00 ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ВАЗ-2109, в районі 222 км + 400 м автодороги Знам`янка-Луганськ-Ізварино всупереч вимогам пунктів 1.3, 1.5, 8.7.3 (е), 8.10 Правил дорожнього руху виїхав на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «Мазда-323» під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому та пасажирам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень.
3. Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 22 червня 2017 року залишив вирок місцевого суду без змін.

Вимоги і доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на частину 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. Не оспорюючи фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій засудженого, прокурор вважає безпідставним звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки засуджений вчинив злочин через грубу необережність, проявив неуважність до дорожньої обстановки, в результаті чого 3 особам було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, суд залишив поза увагою поведінку засудженого, який не вибачився за вчинене та не здійснив жодних дій, які пом`якшують покарання.
6. Він стверджує, що апеляційний суд усупереч положенням статті 419 КПК не обґрунтував належним чином свого рішення про залишення без задоволення вимог сторони обвинувачення, а також не усунув допущених місцевим судом порушень статей 65, 75 КК, що потягло за собою невиправдану м`якість обраного заходу примусу.
7. У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» просить скасувати судові рішення в частині вирішення цивільного позову і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Вважає, що у зв`язку з невиконанням судом першої інстанції вимог частини 7 статті 376 КПК було порушено права ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» щодо можливості оскарження вироку в частині вирішення цивільного позову, що призвело до незаконного стягнення страхового відшкодування.
8. На думку представника, допущені судом першої інстанції істотні порушення норм процесуального права в частині розв`язання цивільного позову залишилися без належної уваги апеляційного суду.

Позиції учасників касаційного розгляду

9. Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про відкладення розгляду до суду касаційної інстанції не надходило.
10. У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу сторони обвинувачення та заперечила проти задоволення касаційної скарги представника цивільного відповідача.

Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги слід залишити без задоволення на таких підставах.

Щодо вирішення цивільного позову

12. Відповідно до статті 438 КПК суд касаційної інстанції вправі скасувати або змінити оскаржені судові рішення лише у випадку допущених судами істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Скасування або зміна судових рішень, постановлених з додержанням норм матеріального і процесуального права, суперечитиме змісту частини 1 статті 438 КПК.
13. Згідно з частинами 1 і 3 статті 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд вирішує лише питання, винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до частини 1 статті 404 КПК апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
14. Представник цивільного відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в касаційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції допустив ряд порушень процесуального закону при розгляді цивільного позову (див. пункти 7, 8 вище).
15. Суд вважає, що наведені представником цивільного відповідача доводи не дають підстав для скасування судових рішень. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, цивільний відповідач не подавав апеляційної скарги і, таким чином, не порушував перед апеляційним судом питання, які зазначає у своїй касаційній скарзі.
16. Апеляційний суд при розгляді справи повністю дотримався вимог процесуального закону, розглянувши справу в межах апеляційних скарг і прийнявши відповідні рішення за доводами, порушеними сторонами перед апеляційною інстанцією.
17. Суд відхиляє згадані вище доводи представника цивільного відповідача у касаційній скарзі, адже дотримання апеляційним судом процесуальних правил не може бути підставою для скасування його рішення.

Щодо призначеного покарання
18. Суд касаційної інстанції відповідно до статті 433 КПК переглядає ухвалу апеляційного суду в межах поданої касаційної скарги, в якій не заперечується висновок суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні кримінально караних діянь, а також правильність їх кваліфікації за частиною 2 статті 286 КК.
19. Доводи прокурора про порушення загальних засад призначення покарання ОСОБА_7 , на думку Суду, є необґрунтованими.
20. Статтями 50, 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
21. Закон наділяє суд дискреційними повноваженнями при призначенні покарання певного виду і розміру визначати, чи можливе виправлення засудженого без реального відбування покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи.
22. За правилами статті 75 КК у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.
23. Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися зазначених вимог закону.
24. Обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , місцевий суд відповідно до вимог статті 65 КК достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі статтею 12 цього Кодексу є тяжким, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання та призначив його у межах санкції частини 2 статті 286 КК, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
25. Разом із тим, суд, обґрунтовуючи своє рішення, взяв до уваги думку представника потерпілого, який просив призначити засудженому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, те, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має малолітню дитину, не працює, позитивно характеризується, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває.
26. Зважаючи на ці обставини в сукупності з характером установлених конкретних дій винної особи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 на підставі статті 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
27. З огляду на викладене, на думку Суду, зазначені вище обставини давали суду обґрунтовані підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.
28. Апеляційний суд під час перегляду вироку суду першої інстанції ретельно перевірив усі доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання, та вмотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи, які ґрунтуються на матеріалах справи. Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам статей 370, 419 КПК.
29. Таким чином, Суд вважає, що суди дотрималися вимог статей 50, 65, 75 КК, не встановлено неправильного застосування в цій частині кримінального закону, а також істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування ухвали апеляційного суду.
30. Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, не можна визнати прийнятними, а тому немає підстав для її задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги представника цивільного відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» адвоката ОСОБА_6 та прокурора без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3