ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2181/19
провадження № 1-кс/753/969/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000017 від 28.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
29 січня 2019 року прокурор військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 28.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , з метою збереження речових доказів.
Матеріали клопотання надійшли до суду та передані слідчому судді 29.01.2019.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначала про те, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 28.03.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 09.08.1948 №17-с «О возобновлении отвода второй КЭЧ района МВС СССР, земельных участков в Дарницком районе» поновлено відвід земельних ділянок загальною площею близько 380 га в Дарницькому районі другій КЕЧ Київського району МВС СРСР під розміщення військових містечок №№ 87, 147, 159, 182, 183 та 193 в межах та на умовах згідно проекту Управління у справах архітектури м. Києва.

28 березня 2002 року рішенням Київської міської державної адміністрації від 381/1815 «Про погодження місць розташування об`єктів Міністерства оборони України було погоджено місце розташування житлового комплексу по вул. Поліській (сучасна назва вул. Миколи Хвильового).

Враховуючи, що на той час, чинне законодавство не передбачало будівництва на землях оборони начальником Київського КЕУ МО України направлено лист №1/239 до Київської міської ради щодо відсутності заперечень на право користування частиною вищевказаної земельної ділянки площею близько 6,5 га., яку сплановано під забудову житлових будинків для забезпечення військовослужбовців житлом.

Відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони», ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово - навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань утворених відповідно до законів України. Вказані землі, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

24 листопада 2005 року на підставі вказаного листа №1/239 від 01.03.2005 рішенням Київської міської ради №473/294 «Про передачу 28 УНР земельних ділянок для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами по вул. Поліській у Дарницькому районі міста Києва Київському КЕУ МО України припинено право користування частиною земельної ділянки площею 5,59 га.

Наказом Міністра оборони України від 31.10.2003 №369 «Про наділення повноваженнями замовника будівництва», повноваженнями замовника - будівництва на території військового містечка № НОМЕР_1 наділено Центральне спеціалізоване будівельне управління, до складу якого входила Установа «28 Управління начальника робіт».

Проте, усупереч норм закону та вищевказаного наказу Міністра оборони України, 28.10.2005 колишній начальник 28 УНР ОСОБА_5 , зловживаючи -службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини і ОСОБА_6 (у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_7 ), яка до 15.06.2016 була одним із засновників ТОВ «ИССО», використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, уклав з вказаним товариством договір №81/И про інвестування будівництва житлового мікрорайону по АДРЕСА_9 на території земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 загальною площею 5,59 га. на суму 45 млн. грн.

При цьому, використання інвестиційних коштів для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей вищевказаним договором не передбачено.

Пунктом 3.5. вищевказаного договору визначено, що погашення інвестицій здійснюється шляхом передачі 28 УНР на користь ТОВ «ИССО» квартир та вбудовано - прибудовах приміщень у збудованих товариством будинках.

Крім цього, ОСОБА_5 зловживаючи службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_6 , діючи всупереч інтересам служби, 09.03.2007 підписав з ТОВ «ИССО» договір генерального підряду №4 на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою, згідно якого 28 УНР зобов`язаний оплатити виконані ТОВ «ИССО» роботи з будівництва загальною вартістю 40 млн. грн.

Також, ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам служби 20.08.2007 уклав із ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» договір про організацію спорудження об`єкту будівництва №03/2007/ФФБ, відповідно до умов якого 28 УНР зобов`язується організувати будівництво 197 квартир у АДРЕСА_9 (попередня назва АДРЕСА_9 та 107 квартир по АДРЕСА_10 , що розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 .

У той же час, ОСОБА_5 підписано договори уступки майнових прав №03 від 20.08.2007 та 03/2010 від 23.09.2010 делеговано повноваження голові правління ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» щодо організації будівництва житлового комплексу, а саме укладати, змінювати, розривати цивільно-правові, трудові угоди, визначати умови правочинів на власний розсуд, бути представником 28 УНР і так далі.

Таким чином, метою укладання даних правочинів стало вилучення із користування Міністерства оборони України земельної ділянки військового містечка №87.

Разом із тим, згідно видаткових накладних, після завершення будівництва установою 28 УНР передано ТОВ «ИССО» та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» 304 квартири загальною житловою площею 1471 кв.м., що побудовані на території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_9 та по АДРЕСА_10 , при цьому жодної квартири Міністерством оборони України отримано не було.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.10.2016 №283 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла в регіонах України», опосередкована вартість 1 кв.м. площі квартир становила 10 409, 00 грн. Таким чином, вартість переданих квартир складає 15 313 720, 80 грн.

Таким чином, внаслідок незаконних дій з боку колишнього начальника 28 УНР ОСОБА_5 було безоплатно вилучено з користування Міністерства оборони України на користь третіх осіб земельну ділянку військового містечка №87 площею 5,59 га загальною вартістю понад 73 млн. грн.

Колишній начальник 28 УНР ОСОБА_5 зловживаючи службовим становищем з корисливих мотивів та в інтересах своєї дружини ОСОБА_6 , використовуючи службове становище всупереч інтересів служби, незаконно передав під будівництво іншій юридичній особі земельну ділянку Міністерства оборони України, що спричинило фактичну втрату можливості використання земельною ділянкою площею 5,59 та загальною вартістю понад 73 млн., яка розташовано на території військового містечка №87 грн. у АДРЕСА_9 та по АДРЕСА_10 .

Враховуючи викладене, у досудового слідства є обґрунтовані підстави вважати, що реалізація квартир у АДРЕСА_9 та по АДРЕСА_10 проводиться всупереч інтересам держави в особі 28 УНР та кошти від продажу вказаних квартир не надходять на рахунки вказаного державного підприємства.

Таким чином, арешт вищевикладеного майна прокурором обгрунтовується необхідністю його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі, відчуження, оскільки вказані квартири є об`єктом злочинного посягання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

Ураховуючи приписи норм ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчим суддею, з огляду на фактичні обставини на доводи наведені слідчим та прокурором, визнано за можливе провести розглянути клопотання без участі власника майна, та у розрізі норм частини 1 тієї ж статті, статей 22, 26 зазначеного Кодексу у його відсутність.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання про арешт майна на відповідність вимог КПК України та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до положень ст.ст. 170, 171 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме майно є речовими доказами, оскільки згідно постанови прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 від 18.01.2019 об`єкти на земельних ділянках військового містечка № НОМЕР_1 , що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Миколи Хвильового, № 1 та №3, незавершеного будівництва та об`єкти нерухомості на вказаній земельній ділянці, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000017 від 28.03.2018.

При цьому, слідчим суддею встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , відомості щодо власника відсутні. Проте, 20.08.2007 між ОСОБА_5 та ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» було укладено договір про організацію спорудження об`єкту будівництва №03/2007/ФФБ, відповідно до умов якого 28 УНР зобов`язується організувати будівництво 197 квартир у АДРЕСА_9 (попередня назва АДРЕСА_9 та 107 квартир по АДРЕСА_10 , що розташовані на території військового містечка № НОМЕР_1 .

Разом із тим, між ОСОБА_5 та ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» укладено договори уступки майнових прав №03 від 20.08.2007 та 03/2010 від 23.09.2010, згідно якого делеговано повноваження голові правління ПрАТ «ФК «Княгиня Ярославна» щодо організації будівництва житлового комплексу, зокрема, укладати, змінювати, розривати цивільно-правові, трудові угоди, визначати умови правочинів на власний розсуд, бути представником 28 УНР.

За вищевикладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки є достатньо підстав вважати, що нерухоме майно на яке прокурор просить накласти арешт у своєму клопотанні набуте юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі, відчуження виникає необхідність у накладенні арешту на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , оскільки підстави на які посилається прокурор у клопотанні є об`єктивними та достатніми задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування та застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167-168, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000017 від 28.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт намайно, яке належить ПрАТ «ФУ «Княгиня Ярославна», а саме, квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: