Справа № 539/2675/18
Провадження № 1-кп/539/318/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2018 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Несено-Іржавець Оржицького району Полтавської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.155, ч.4 ст.301, ч.1 ст.162 КК України, -
Наприкінці листопада 2017 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), у вечірній час, близько 21 години, у ОСОБА_4 , який перебував у раніше знайомої йому неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її проживання по АДРЕСА_2 , виник умисел на вступ з останньою у статеві зносини.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті квартири за вказаною адресою, в період часу з 21 години до 21 години 30 хвилин, за добровільною згодою, без застосування фізичного насильства та погроз, вступив у статевий акт природним шляхом з неповнолітньою ОСОБА_6 , припускаючи, що вона не досягла статевої зрілості.
Повторно наприкінці листопада- на початку грудня 2017 року, у вечірній час, ОСОБА_4 прибув до помешкання неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на вступ з останньою у статеві зносини.
Володіючи інформацією про вік ОСОБА_6 , який вказував на недосягнення останньою статевої зрілості, шляхом умовлянь, реалізовуючи сій злочинний умисел, з метою задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_4 , схилив ОСОБА_6 до вступу з ним у статевий зв`язок та здійснив з нею природний статевий акт, вступивши таким чином у статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.155 КК України - статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
Крім того, на початку грудня 2017 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 ,, маючи умисел на незаконне зберігання зображення порнографічного характеру, отримав через мережу Інтернет від ОСОБА_6 53 фото-файли показу оголеного тіла неповнолітньої, які став зберігати на карті пам`яті марки «Team» на 8 ГБ із позначенням «LGCTR08GSMTO-SP D НОМЕР_1 Made in Taiwan».
14.12.2017 року, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , порушуючи норми ЗУ «Про захист суспільної моралі», статей 1 та 2 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, нехтуючи принципами статевої моралі у суспільстві, діючи умисно, протиправно, з метою розповсюдження зображень порнографічного характеру, використовуючи власний мобільний телефон невідомої марки, завантажив одну фотографію порнографічного характеру з власного профілю соціальної мережі «ВКонтакте» на сторінку відкритої групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вказаної соціальної мережі, доступної для загального користування, створювачем та учасником якої він являється, тим самим розповсюдив фото-файл порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.301 КК України зберігання та розповсюдження зображень порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію.
Також, встановлено, що в листопаді 2017 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), близько 21 години, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на проникнення до житла, яким користувалася ОСОБА_7 , та яким володіє ОСОБА_8 , прибув за адресою: АДРЕСА_2 . Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 без відому та дозволу власника, таємно, через незачинене вікно проник до квартири, де знаходилася неповнолітня ОСОБА_6 .
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до житла.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається.
Суду пояснив, що на початку 2017 року в соціальній мережі познайомився з ОСОБА_6 , під час спілкування з якою дізнався, що вона є ученицею 9 класу. В листопаді 2017 року він прибув до помешкання ОСОБА_7 , але йому ніхто не відчинив, а тому він проник всередину через вікно. Перебуваючи в квартирі під час спілкування з ОСОБА_6 він запропонував їй вступити з ним у статевий акт природнім способом, на що остання добровільно погодилася. В подальшому в листопадігрудні 2017 року він неодноразово вступав з ОСОБА_6 в статеві зносини за взаємною згодою. Крім того, на прохання ОСОБА_4 в грудні 2017 року ОСОБА_6 через соціальну мережу надіслала йому близько 50 власних фотознімків, де вона зображена в оголеному вигляді. В подальшому відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 погіршилися і з метою помсти, останній виклав в створеній ним групі з загальним доступом в соціальній мережі 1 фотокартку з зображенням оголеного тіла ОСОБА_6 .
Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.1 ст.155, ч.4 ст.301 КК України підтверджується наступними доказами:
- висновком судово-медичної експертизи № 29 від 29.01.2018 року, яким встановлено, що на момент проведення експертизи ОСОБА_6 не досягла статевої зрілості
Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор, та потерпілі також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає встановленою та доведеною в повному обсязі вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.155, ч.1 ст.162, ч.4 ст.301 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяв розкриттю злочинів, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.
Враховуючи суть та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу ОСОБА_4 , який ніде не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, беручи до уваги всі обставини по справі, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинені злочини, передбачені ч.1 ст.155, ч.4 ст.301 КК України у виді позбавлення волі та за злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі. При цьому, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_4 за ч.4 ст.301 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки такий вид покарання має стосуватися обмеження діяльності особи, яка пов`язана з вчиненням злочину. Згідно пункту 17 ППВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Натомість, обвинувачений є безробітним і дані про те, що він займається відповідною діяльністю або обіймає відповідні посади, відсутні.
Разом з тим, враховуючи суть вчинених злочинів, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який вчинив злочини не маючи судимості, позицію законного представника потерпілої, згідно якої вона прохала обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, висновок органу пробації, з констатацією можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, те, що основною метою покарання є не кара засудженого, а його виправлення, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.155, ч.4 ст.301, ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.155 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки,
за ч.4 ст.301 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю,
за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
У відповідності до ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судових експертиз в сумі 6 864 грн 00 коп.
- різнокольорову простинь з візерунком, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_8 ;
- планшет ASUS p001 ZenPad чорно-білого кольору, мобільний телефон невідомої марки з карткою пам`яті передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області повернути володільцю, ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон Samsung GT S 5282, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , залишити власнику;
- ноутбук марки «Lenovo» G 585 чорного кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , залишити власнику
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілим.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1