Справа № 611/1170/18
Провадження № 1-кп/611/100/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкового Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, учня Барвінківського професійного аграрного ліцею, раніше не судимого, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КК України, за таких обставин.

23 серпня 2018 року близько 00 годин 15 хвилин ОСОБА_4 разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 прийшли до магазину «Водочка», розташованого за адресою: Харківська область, м. Барвінкове, вул. Базарна, 2, щоб випити пива. Придбавши пиво, вони сіли вживати його за одним із столиків біля паркану на літньому майданчику вказаного магазину.

В цей час до їх столику підійшов ОСОБА_5 з метою поговорити з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Близько 00 години 30 хвилин в ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи протиправно, на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до нього та умисно кулаком правої руки вдарив того в обличчя в область лівого ока.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , згідно висновку повторної судово - медичної експертизи від 10.11.2018 року №302-13/18, потерпілому ОСОБА_5 були спричинені такі тілесні ушкодження: тупа травма лівого ока у вигляді гематом повік лівого ока, рани на райдужній оболонці лівого очного яблука, проникаючого поранення лівого очного яблука з випадінням його оболонок, субкон`юктивального крововиливу у білкову оболонку лівого очного яблука, крововиливу в очне яблуко. Дана травма лівого ока ускладнилась розвитком уєвіта та зниженням гостроти зору до повної відсутності зору. За ступенем тяжкості дана тупа травма лівого ока з пошкодженням оболонок та зі зниженням гостроти зору до повної відсутності (VOS=0) відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою (постійною) втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю і дав показання щодо обставин скоєного ним злочину так, як це викладено вище. Він також показав, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли з за того, що потерпілий на його вимогу не покидав столика, за яким сиділи він з товаришем.

Роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та вислухавши їх думку щодо можливості її застосування, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, вважає за можливе у відповідності зі ст. 349 ч. 3 КПК України обмежити дослідження доказів у провадженні допитом обвинуваченого ОСОБА_4 і дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та не досліджувати інші докази щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, уважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, і кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за статтею 121 ч. 1 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено: ОСОБА_4 раніше не судимий, навчається в Барвінківському професійному аграрному ліцеї, проживає з матір`ю, сестрою і племінницею, за місцем проживання і за місцем проходження військової служби характеризується добре, за місцем навчання задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, те, що він раніше не судимий і добре характеризується за місцем проживання, часткове відшкодування потерпілому витрат на лікування.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті 121 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, і яке буде відповідати принципу Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) та «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, декілька обставин, що пом`якшують його покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування ним покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 2 роки, який, на думку суду, є достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, і покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, необхідних і достатніх для його виправлення і попередження нових злочинів.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 - 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за статтею 121 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, і згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти вказаний орган про зміну свого місця проживання та роботи і не виїжджати за межі України без погодження з вказаним органом, необхідні і достатні для його виправлення і попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 залишити той же - особисте зобов`язання.

Речовий доказ у провадженні DVD-R диск, на якому міститься відеозапис за 23.08.2018 року з камер відеоспостереження. встановлених на магазині «Водочка», розташованого за адресою: м. Барвінкове, вул. Базарна, 2, що зберігаються в матеріалах провадження, залишити там же.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1