У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, ромської народності, тимчасово не працюючого, не одруженого, закінчив 9 класів Часлівецької школи інтернат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із внесеного клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що 19 грудня 2018 року, близько 22 години 40 хвилин неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля приміщення будівлі «Медтехніка», який розташований за адресою: м. Ужгород, пл. Корятовича, №14, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, без будь-якої на те причини відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно, викрав з лівої кишені штанів вищевказаного потерпілого гаманець у якому знаходились грошові кошти в сумі 220 гривень, зв`язку ключів, 3 банківські картки «Приватбанку», посвідчення інваліда 2 групи, посвідчення секретаря федерації інвалідів спорту з ураженням опорно-рухового апарату та подальшому втекли в напрямку площі Корятовича та вулиці Фединця, що у м. Ужгороді.

Таким чином, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинено повторно.

04.01.2019 року неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, шо неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин будучи раніше судимий за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року до покарання 4років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, та останній усвідомлює, що у випадку його засудження йому буде призначено покарання у виді позбавлення волі без звільнення від такого. Враховуючи вищевказане, неповнолітній ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, враховуючи, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 вже є судимий за вчинення злочину проти власності (ч. 2 ст. 186 КК України), та на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності (грабежу), є обґрунтовані підстави вважати, що неповнолітній підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з моменту винесення вироку (25.01.2018) неповнолітній ОСОБА_5 вчинив інший тяжкий корисливий злочин, що вказує на його байдуже ставлення до притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, до моменту досягнення віку 14-річного віку останній вчинив ряд кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України (2 з проникненням), але в силу недосягнення віку кримінальної відповідальності до кримінальної відповідальності не притягався, належних висновків не зробив, а продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Також, наявний ризик незаконного впливу на малолітніх свідків, оскільки останні є знайомі з неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_5 , а тому є обґрунтовані підстави вважати, що неповнолітній ОСОБА_5 може наважитись та вдатись до протиправних дій, зокрема до свідка з метою зміни його показів на свою користь. Крім того, наразі останнім не повернуто речовий доказ сумка потерпілого та його речі, оскільки останній не надає інформації про її місцезнаходження, отже є наявні підстави щодо знищення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризики, передбачені п.2 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України. Також останнім надано інформацію щодо місця проживання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , а саме АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомості вказано, що інформація щодо вказаної адреси відсутня, що в подальшому ускладнить його подальшого переслідування органами Національної поліції України, що свідчить про ризик можливого переховування неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Клопотання мотивоване тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, не навчається, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6-ти років, може незаконно впливати на свідків, оскільки свідки вказали, що знають неповнолітнього ОСОБА_5 , про що свідчить їх допит, отже знає де останні наразі проживають, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Слідчий також вказує, що аналіз особистості неповнолітнього ОСОБА_5 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , так як такі ним дотримані не будуть, оскільки він протягом 3 років вчинив 4 кримінальні правопорушення (3 крадіжки, 1 грабіж), довготривалі розгляди кримінальних проваджень через саме неявку останнього до залу судового засідання (кримінальне провадження №0002527, яке скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 19.11.2015 року та розглянуто у вересні 2018 року коли відносно останнього обрано було запобіжний захід у вигляді тримання під вартою)..

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний, його законний представник та захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного його законного представника та захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчим суддею встановлено, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, ніде не навчається, раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки

Слідчий суддя також зважає на те, що під час досудового розслідування важливим також є захист потерпілих та свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод.
Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чти особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років
Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слід чий суддя вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.
Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Приймаючи до уваги, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 було вчинено із застосуванням насильства, вважаю за можливе у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, ромської народності, тимчасово не працюючого, не одруженого, закінчив 9 класів Часлівецької школи інтернат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2018 року до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 04 січня 2019 року з 16 год. 30 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 закінчується 04 березня 2019 року о 16 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1