Справа № 314/4489/18
Провадження № 1-в/314/1332/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.11.2018 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Луганськ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
1)17.06.2014 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
2)04.08.2014 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
По даній справі засуджений: 06.10.2014 року вироком Приазовського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 70 України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України. зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.06.2014 року по 06.11.2014 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 13.06.2014 року, кінець строку: 20.01.2021 року,

про умовно-дострокове звільнення,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні покладався на думку суду.
Засуджений суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому та просив суд задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений ОСОБА_3 05.12.2014 року відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 та п. 14 ст. 134 КВК України стягнення, які були накладені на засудженого, зняті та погашені у встановленому законом порядку, а тому вони не повинні враховуватися при розгляді питання про звільнення умовно-достроково від відбування покарання, тобто вважається таким, що не має стягнень, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 13 заохочень, працевлаштований різноробочим в їдальні установи, до праці ставиться задовільно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучається до суспільно-корисної праці та виконання робіт з благоустрою установи, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність, входит до складу ради колективу засуджених.

Оцінивши всі докази, враховуючи вимоги Європейської конвенції з прав людини, вимоги КК України, КВК України, Постанови Верховного Суду України від 26 квітня 2001р № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відбув частину покарання за вироком суду, що відповідно до ст. 81 КК України, дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 06.10.2014 року з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року, на невідбутий строк, що складає 2 роки 2 місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

20.11.2018