ун. № 759/3018/18
пр. № 1-кп/759/139/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000535 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 19.12.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

- 20.12.2017 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники: потерпіла ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 20.01.2018р. приблизно о 17.30год. з метою повторно вчинити крадіжку чужого майна із автомобіля, перебував на автомобільному паркувальному майданчику біля магазину «Новус» за адресою: м.Київ вул.Велика Кільцева, 12, де побачив, як на паркувальний майданчик прибув автомобіль марки «Honda CR-V», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з якого вийшла жінка та за допомогою брелка автомобільної сигналізації увімкнула сигналізацію автомобіля, після чого направилась до приміщення магазину.
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , знаходячись неподалік від вказаного автомобіля, за допомогою спеціально виготовленого пристрою для сканування сигналу автомобільної сигналізації, скориставшись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, відчинив за допомогою пристрою автомобіль марки «Honda CR-V», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вимкнувши автомобільну сигналізацію та проник до салону автомобіля, де намагався повторно вчинити крадіжку чужого майна із автомобіля, яке належить ОСОБА_6 .
Однак виконати всі свої дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця ОСОБА_3 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий громадянами на місці вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України не визнав, при цьому суду показав, що 20.01.2018р. він, перебуваючи на стоянці біля супермаркету «Новус», що на вул.Кільцевій в м.Києві, підійшов до автомобіля «Хонда» золотистого кольору, оскільки вважав, що це автомобіль його знайомого. Заглянув у вікно з боку водія та смикнув за ручку дверей, автомобіль був закритий. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7 , який сказав, що це автомобіль його дочки та почав його «тягати», оскільки вважав, що він хотів залізти до авто. Злякавшись, він почав тікати, але ОСОБА_7 його наздогнав та привів до автомобіля. Приблизно через півгодини принесли якийсь брелок, який працівники поліції поклали йому у кишеню і вилучили. Ніякого майна з автомобіля він не брав та не намагався його викрасти. Чому ОСОБА_7 вказує, що він був в салоні автомобіля не знає. В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину, розкаявся та просив не карати його суворо.

Згідно зі ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 посилалась на показання свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 20.01.2018р. приїхав до магазину «Новус» на вул.Кільцевій щоб зустрітись зі своєю дочкою ОСОБА_6 . Припаркувався навпроти її автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 . Коли виходив з автомобіля почув, що у автомобілі дочки спрацювала сигналізація. Підійшов ближче і побачив, що там перебуває невідомий йому чоловік, як потім з`ясувалось ОСОБА_3 , який щось шукав у бардачку. На запитання що він тут робить, чоловік сказав, що шукає паспорт дружини, а потім почав тікати, при цьому він бачив, як обвинувачений щось викинув. Він наздогнав обвинуваченого, затримав його та викликав поліцію. Пізніше інший чоловік приніс брелок, яким ОСОБА_3 сканував авто, а тікаючи викинув його.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що взимку 2018р., точну дату не пам`ятає, біля магазину «Новус» був в своєму автомобілі і побачив, що обвинувачений тікав від іншого чоловіка та впав біля його автомобіля. Інший чоловік його схопив та підвів до свого авто. Підійшовши до них, почув, що у обвинуваченого запитують чим він відкрив авто та вирішив, що можливо останній викинув щось біля його авто. Повернувся та знайшов там, де впав обвинувачений, предмет схожий на брелок, який віддав працівникам поліції.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_9 показав, що є другом обвинуваченого ОСОБА_3 20.01.2018р. приблизно 17.30год. повинен був зустрітися з ОСОБА_3 біля входу у магазин «Новус», що на вул.Кільцевій в м.Києві. Приїхав вчасно, але зачекавши обвинуваченого приблизно годину так і не зустрівся з ним, оскільки той не прийшов. Приїхав на автомобілі таксі «Хонда».

Крім того, стороною обвинувачення надано наступні докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:
- протокол огляду місця події від 20.01.2018р., відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться на не охоронюваній стоянці біля магазину «Новус», що за адресою: м.Київ, вул. Кільцева Дорога, 12. На стоянці виявлено відчинений автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 . Біля автомобіля знаходиться ОСОБА_3 , при поверхневому огляді якого у правій кишені куртки виявлено та вилучено брелок з написом «Шеріф», балончик «Терен-4», у внутрішній лівій кишені виявлено телефон «Самсунг» та медичний шприц. (а.с.54-56);

- протокол огляду місця події від 20.01.2018р., згідно якого оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться на не охоронюваній стоянці біля магазину «Новус», що за адресою: м.Київ, вул. Кільцева Дорога, 12. На стоянці виявлено відчинений автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 без пошкоджень. Під час огляду автомобіля на передньому сидінні виявлено відчинений підлокітник, на якому знаходяться два зарядні проводи, на задньому сидінні пакет з документами та рукавички. Вилучено 2 папілярні узори з внутрішньої сторони дверей водія. Також на магазині «Новус» виявлені камери відеоспостереження (а.с.57-67);

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2018р., відповідно до якого свідок ОСОБА_7 на місці вчинення злочину розповів та показав обставини, свідком яких він став (а.с.72-73, 74);

- протокол огляду предмета, документа та аналізу інформації від 22.02.2018р. відповідно до якого було оглянуто цифровий накопичувач на якому міститься файл «парковка (кража) 20.01.avi», отриманий від представника магазину «Новус». На оглянутому відео зафіксовано події, що стались біля автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме як спрацьовує автосигналізація, чоловік, схожий на ОСОБА_3 підходить до автомобіля, припарковується інший автомобіль, конфлікт між двома чоловіками один з яких схожий на ОСОБА_3 , а інший на ОСОБА_7 , після чого чоловік, схожий на ОСОБА_10 починає тікати (а.с.76-80, 81);

- висновок експерта №8-1/540 від 09.02.2018р., відповідно до якого виявлені та вилучені в ході огляду місця події 20.01.2018р. слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16х18 мм придатний для ідентифікації за ним особи, слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 24х16 мм непридатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16х18 мм залишений не ОСОБА_3 , а іншою особою, інший слід непридатний для ідентифікації за ним особи (а.с.83-91)

Розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховує, що підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства.
Так, стороною обвинувачення на підтвердження доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, надано протокол огляду місця події від 20.01.2018р., відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться на не охоронюваній стоянці біля магазину «Новус», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Кільцева Дорога, 12. На стоянці виявлено відчинений автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 . Біля автомобіля знаходиться ОСОБА_3 , при поверхневому огляді якого у правій кишені куртки виявлено та вилучено в тому числі і брелок з написом «Шеріф».

Відповідно до положень ст.237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводить слідчий, прокурор з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, положеннями вказаної статті КПК України не передбачено проведення огляду особи.
Згідно вимог ст.209 КПК України, ОСОБА_3 на момент поверхневого огляду був особою, яку фактично затримала уповноважена службова особа після вчинення злочину. Однак протокол затримання ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України був складений лише 21.01.2018р. і за його результатами нічого не вилучалось ( а.с.92-94).
Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що брелок з написом «Шеріф» було надано працівникам поліції безпосередньо свідком ОСОБА_8 , що також підтвердив і обвинувачений як під час огляду місця події, так і в судовому засіданні.
Виходячи з вимог ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалення судового рішення.
На підставі наведеного, суд визнає протокол огляду місця події від 20.01.2018р. та вилучені у його ході речові докази недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням вимог ч.3 ст.208, ст.ст. 223, 226 КПК України ( рішення ВС №51-386км від 08.02.2018) .
Щодо посилань захисника на не відкриття речових доказів, у зв`язку з чим дані докази є очевидно недопустимими, то суд виходять з того, що слідчим виконано вимоги ст.290 КПК України ( а.с.113, 114-115), дані про речові докази містились в матеріалах досудового розслідування, клопотань про їх безпосередній огляд в судовому засіданні стороною захисту заявлено не було та вони визнані недопустимим доказом з інших підстав.
Висновок експерта від №8-1/540 від 09.02.2018р., відповідно до якого виявлені та вилучені в ході огляду місця події 20.01.2018р. слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16х18 мм залишений не ОСОБА_3 , а слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 24х16 мм непридатний для ідентифікації за ним особи, суд до уваги не бере, оскільки він не є належним доказом вини обвинуваченого.
Разом з тим, показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв дій, які ставляться йому у провину, суд вважає недоведеними та оцінює критично, оскільки зазначені обвинуваченим обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Показання обвинуваченого в цій частині спростовуються показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який чітко вказав про те, що обвинувачений знаходився в салоні автомобіля його доньки, намагався втекти, однак був затриманий. При цьому суд враховує і те, що показання даного свідка повністю узгоджуються і з протоколом огляду відео з парковки магазину «Новус», а підстави свідку ОСОБА_7 оговорювати обвинуваченого судом не встановлено.
Аналізуючи показання свідка захисту ОСОБА_9 , суд приходить до висновку, що вони жодним чином не підтверджують захисну версію обвинуваченого.
Отже, показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення відповідальності за скоєне, а його захисна версія про не причетність до злочину жодним доказом не підтверджена, як і не встановлена в судовому засіданні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 про те, що саме ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на крадіжку майна з автомобіля, за встановленими судом обставинами є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 20.01.2018р. (а.с.57-67); протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2018р., протоколом огляду від 22.02.2018р. з відеозаписом, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до вчинення злочину.
За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України вірна, оскільки він вчинив не закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії злочину середньої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у період встановленого йому судом іспитового строку, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра, думку потерпілої з приводу призначення покарання. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено, а зазначення обвинуваченим в судових дебатах про його каяття, суд не визнає щирим.

Таким чином суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до вимог ст.71 КК України, суд приєднує обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту ним частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 20.12.2017р.

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 20.12.2017р. та остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 20.01.2018р. по 24.01.2018р. (включно).
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 у виді застави у розмірі 35 240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) грн., яка була внесена 23.01.2018р. відповідно до квитанції № 230, після набрання вироком законної сили скасувати і повернути внесену суму як предмет застави заставодавцю ОСОБА_11 .

Речові докази по справі, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м.Києві (квитанція №1266)- брелок чорного кольору з написом «Sheriff», балончик сірого кольору з написом «Терен-4»- знищити, бланк медичної книжки серії 2ААБ №199311 повернути ОСОБА_3 ; CD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1