19.11.2018
Ленінський районний суд м.Харкова
УХВАЛА
Іменем України
19 листопада 2018р. Справа 642/4315/17-к; Провадження № 1-в/642/207/18

Суд у складі: Головуючого судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

За участі: Засудженного ОСОБА_3

У відсутності Прокурора, належним чином повідомленого про день та час розгляду клопотання;

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , урод. м.Суми українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіцера Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в м.Харкові, майора, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 21 вересня 2017р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 425 КК України до службового обмеження військовослужбовців строком на два роки зі щомісячним відрахування 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_3 вказав: Його - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до кримінальної відповідальності, за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.09.2017 року, було визнано винним та призначено покарання з застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки зі щомісячним відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Строк призначеного покарання закінчується 20 вересня 2019 року. На теперішній час, він відбув більше половини призначеного йому судом строку покарання.
Тому він заявляє клопотання: Звільнити його умовно-дострокове від відбування покарання.
В судовому засідання ОСОБА_3 на заяві наполягав, в поясненні вказав, про можливість його умовно-дострокове звільнення з підстав ого повідінки при виконанні покарання.

Прокурор не заперечувала проти задоволення подання.
Дослідивши матеріали справи, клопотання, суд дійшов наступному:
ОСОБА_3 , було засуджено 21.09.17 року за ч. 3 ст. 425 КК України, та призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки зі щомісячним відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Строк призначеного покарання закінчується 20 вересня 2019 року. На теперішній час, він відбув більше половини призначеного йому строку покарання.
Відбування покарання проходить за місцем його військової служби, у відділі урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку у м. Харкові Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, що знаходиться за адресою: 61098, м. Харків вул. Полтавський шлях буд. 188 а. (Холодногірський адміністративний район м. Харкова)
За період відбування покарання, він має позитивні відгуки та заохочення, про що свідчить характеристика.
Частина 3 ст.425 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за недбале ставлення до військової служби, якщо це спричинило тяжкі наслідки, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, - та визначає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.
З об`єктивної сторони злочин характеризується суспільне небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільне небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю ї наслідками.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Вимогами статті 25 КК України визначено:
1.Необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість.
2.Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.
Отже злочин за ст..425 є вчинений з необережності.
Згідно з вимогами ст. 12 КК України, злочин за який засуджено ОСОБА_3 відноситься до тяжких злочинів.
За змістом статті 50 КК України визначено:
1. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За змістом статті 81 КК України визначено:
До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того статтею 81 ч.3 п.1 КК України визначено: Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
За вимогами ст. 537 КПК України визначено:
1. Під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:
- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;
Відповідно до ч.І ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Частина 2 цієї статті визначає орган та місце розгляду клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13 1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, враховуючи особу засудженого його ставлення до праці, характеристику, відповідно до вказаних норм закону, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.50, 81 КК України, ст.537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбуття покарання на строк 10 місяців 11 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1