КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5595/18
Провадження № 1-кп/552/44/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності та закриття кримінального провадження № 0000152 від 07.07.2017р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зозулі, Шишацького району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно вказаного клопотання встановлено, що 14.07.2003 близько 08.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно, без дозволу, проник до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , чим порушив недоторканість житла останньої.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному проникненні до житла особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.07.2003 близько 08.30 год. ОСОБА_4 , незаконно проникнувши до квартири АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень умисно завдав удар табуретом по правій руці неповнолітнього ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому дистального відділу, діалізу п`ятої п`ясної кістки з вугловою деформацією правої кістки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості та саден шкіри лівої надбрівної ділянки, саден шкіри по задній поверхні лівого ліктьового суглобу та по задній поверхні лівого плечового суглобу, припухлості м`яких тканин лівої виличної ділянки, які як в своїй сукупності так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

14.09.2018 відповідно до п.3 ч.1 ст.276, 278 КПК України слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.122 КК України.

Прокурор в клопотанні посилаючись на докази, здобуті під час досудового розслідування по кримінальні справі, розслідуваній згідно вимог КПК України в ред. 1960 року, вказуючи про те, що ОСОБА_4 є особою, раніше не судимою, вперше вчинив злочини, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, та з моменту вчинення злочинів минуло більше ніж 15 років вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, потерпілої та представника потерпілого суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.49 КК України особа, яка вчинила злочин середньої тяжкості звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що підстави для звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючі.

Так з`ясовуючи думку підозрюваного, останній суду повідомив, що проти закриття кримінального провадження він не заперечує, але вину не визнає та наполягає на своїй реабілітації.

Така суперечлива позиція підозрюваного позбавляє можливості суд ухвалити рішення про задоволення поданого клопотання.

Суд не може з`ясовувати питання винуватості або невинуватості підозрюваного, як і не може в разі наявних підстав виправдати або реабілітувати останнього з огляду на те, що на адресу суду надійшло саме клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Крім того судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 04.04.2017 року вирок Київського районного суду м. Полтава від 30 жовтня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с. 66-67)

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 20.06.2017 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.162 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків з мотивацією щодо порушення вимог ст.61 Конституції України та Європейської Конвенції з прав людини в частині неодноразового засудження за одні й ті ж самі дії (а.с.68).

Відповідно до п. 12 Перехідних положень до КПК України розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту постанови суду вбачається, що кримінальна справа відносно ОСОБА_4 повернута прокурору для усунення недоліків, а не для проведення досудового розслідування.

Як встановлено судом вказана кримінальна справа перебуває в провадженні прокуратури, а на адресу суду надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000152 від 07.07.2017 року.

Викладене свідчить, що фактично одночасно відносно ОСОБА_4 наявні і кримінальна справа (розслідувана згідно КПК України в ред. 1960 року) з відповідними судовими рішеннями і кримінальне провадження за ідентичним обвинуваченням, що на думку суду є порушенням його права на захист.

Також вході розгляду клопотання ОСОБА_4 повідомив суду, що притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів. Однак в матеріалах клопотання вказані дані відсутні, що також позбавляє можливості суд, належним чином вказані обставини перевірити в контексті вимог ч.3 ст.49 КК України для недопущення ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимог КПК України.

Викладене свідчить про відсутність правових підстав щодо повернення клопотання прокурору.

Дослідивши вище викладені обставини суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. ст. 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 122 КК України та закриття кримінального провадження № 0000152 від 07.07.2017р. у зв`язку із закінчення строків давності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи діб через Київський районний суд м. Полтава.

Головуючий ОСОБА_1