ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 192/245/19 (пр. № 1-кп/201/565/2019), відомості про яке 10 грудня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000759, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 10 грудня 2018 року близько 10 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, у ході сварки, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя та два удари ногою по тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі та тулубі, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини суд відносить до пом`якшуючих його покарання. Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який вину визнав та щиро розкаявся, однак не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують його покарання і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, ці дані, з урахуванням вищевикладеного, свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому іншого виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1