УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14300/15-к

Провадження №: 1-кс/755/74/19

"31" січня 2019 р.

м. Київ

слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для проведення процесуальних дій у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010188, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся з даним клопотанням, в порядку ст. 114 КПК України, про встановлення процесуальних строків для проведення процесуальних дій у рамках указного кримінального провадження, а саме просить встановити слідчому строк в один тиждень для зверненння до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів та клопотанням про призначення експертизи.

Позиція сторін

Сторони у судове засідання не з`явилися, тож слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26, 114 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті у їх відсутність.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України ).

Згідно ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

З урахуванням того, що, згідно ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

При цьому, КПК України містить низку норм, які чітко закріплюють прямі вказівки на строки, протягом яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення або вчиняти процесуальні дії. У випадках якщо норми КПК України не містять прямих указівок на строки їх проведення або вчинення чи закріплюють відповідні граничні строки, прокурор, слідчий суддя, суд з урахуванням обставин, установлених під час відповідного кримінального провадження, має право встановлювати конкретні процесуальні строки.

Процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, мають право встановлювати прокурор, слідчий суддя та суд. В окремих випадках процесуальні строки можуть установлюватися й іншими суб`єктами.

Процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку.

При встановленні процесуальних строків прокурор, слідчий суддя, суд повинні враховувати: 1) граничні строки вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, передбачені КПК України; 2) обставини, встановлені під час відповідного кримінального провадження; 3) достатність часу для вчинення учасником кримінального провадження відповідних процесуальних дій або прийняття ним процесуальних рішень; 4) відсутність перешкод реалізації права на захист.

Тобто, ця стаття передбачає, що процесуальні строки встановлюються прокурором, слідчим суддею, судом у межах граничного строку та не можуть їх перевищувати. Граничним строком є максимально допустима тривалість відповідного процесуального строку, встановлена КПК України або відомчим підзаконним нормативним актом. Наприклад, відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, які складають зміст особистого зобов`язання як запобіжного заходу, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Також, ця стаття закріплює гарантії забезпечення прав учасників кримінального провадження при встановленні прокурором, слідчим суддею, судом процесуальних строків: 1) процесуальні строки мають бути достатніми для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень; 2) процесуальні строки не повинні перешкоджати реалізації права на захист. Водночас закон зобов`язує прокурора, слідчого суддю, суд при встановленні процесуальних строків забезпечувати не лише приватні, а й публічні інтереси. Наприклад, закріплюючи граничні строки повідомлення прокурором або за його дорученням слідчим осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, про факт і результати їх проведення, ч. 2 ст. 253 КПК України передбачає, що конкретний час повідомлення визначається з урахуванням наявності чи відсутності загроз для досягнення мети досудового розслідування, суспільної безпеки, життя або здоров`я осіб, які причетні до проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

У цій ситуації, заявник просить встановити слідчому строк в один тиждень для зверненння до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів та клопотанням про призначення експертизи.

У той же час, з норм ст. 132 КПК України випливає, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються у разі, якщо існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, тобто питання доцільності їх застосування є оціночним поняттям і не пов`язане з граничним строком.

Не містить такого строку і Глава 15 - тимчасовий доступ до речей і документів КПК України.

Питання призначення експертизи віднесене до Глава 20. Слідчі (розшукові) дії

З норм ст. 223 того ж Кодексу випливає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Тобто, Глава 20 вказаного Кодексу не містить граничного строку для проведення тієї чи іншої слідчої дії так, як вони проводяться за умови наявності достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети такої дії, тобто отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому, у порядку ст. 114 Кодексу слідчий суддя має право для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження, а цей Кодекс не містить граничних строків для указаних дій про які клопоче заявник, з огляду на що, посилання заявника на норми ст. 114 Кодексу є безпідставними, так як через відсутність у нормах законодавства чітко визначеного такого типу строку позбавляє слідчого суддю в його межах визначити той чи інший процесуальний строк.

Питання дотримання вимог КПК України щодо строків розгляду звернення від 13.09.2018 може бути проаналізоване тільки, у порядку ст. 303 КПК України, та у цьому клопотанні узагалі не порушується, а суд розглядає зверненя, у силу ст.ст. 22, 26 того ж Кодексу, у межах заявлених вимог.

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши клопотання, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання заявника не може бути задоволене, як дійсне у порядку ст. 114 КПК України.

Керуючись ст.ст. 114, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про встановлення процесуальних строків для проведення процесуальних дій у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010188, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1