Справа № 742/1931/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/154/19
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2017 року за № 0001900 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05 травня 2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.122 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі;

2) 21 березня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст. 307 ч.2, 69. 309 ч.2, 317 ч.2, 69, 70 ч.1, 71 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 23 травня 2018 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2018 року по 30 жовтня 2018 року(включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», витрати понесені на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 7298грн. 94 коп.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2015 року, близько 05 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в ресторані "Хрущовка", розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Соборна, б. 10, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс близько 20 ударів ногами в область тулуба ОСОБА_9 , коли той лежав на підлозі в положенні лежачи на спині, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок суду першої інстанції та фактично перекваліфікувати інкримінований йому злочин на ст. 125 КК України, призначивши при цьому покарання саме в межах цієї статті. Апелянт переконаний, що суд розглянув справу однобічно. Поза увагою залишились показання потерпілого, який вказував, що ОСОБА_10 не був ініціатором бійки, а також зовсім не був допитаний свідок ОСОБА_11 .

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду апеляційної скарги свого підзахисного, що згідно вимог ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не доставлявся, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 401 КПК України, клопотання про це на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та наполягав на законності і обґрунтованості вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання за апеляційними доводами, наведеними в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про безпідставність висунутого йому обвинувачення за ст. 121 ч.1 КК України, колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Обставини, наведені обвинуваченим ОСОБА_7 на свій захист, стосовно того, що він не був ініціатором бійки не впливають на кваліфікацію його дій.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого, а саме:

- показаннями потерпілого, допитаного в засіданні суду першої інстанції, який показав, що в ніч з 5 на 6 серпня 2015 року він відпочивав у ресторані Хрущовка. Коли він підійшов до барної стійки то там зустрів ОСОБА_13 , також там був присутній ОСОБА_14 . Під час відпочинку в нього з ОСОБА_14 виникла словесна перепалка . Саме в ході цього словесного конфлікту у нього втрутився ОСОБА_7 , який жорстоко його побив, у тому числі ногами, лежачого на підлозі, наніс йому численні удари в різні частини тіла. Потім ОСОБА_15 відвіз його на автомобілі до батьківської хати. В цей день чи перед цим днем ніхто більш крім ОСОБА_14 і ОСОБА_16 йому удари не наносили.

- даними, що містяться в заяві ОСОБА_9 від 21.10.2015 року про нанесення йому ОСОБА_14 та ОСОБА_15 06.09.2015 року тяжких ушкоджень у виді розриву мочового пузиря (а.п. 21);

- даними, що містяться в заяві ОСОБА_9 від 05.09.2017 про нанесення йому ОСОБА_7 06.09.2015 року тяжких тілесних ушкоджень (а.п. 21,30);

- даними з протоколу огляду місця події від 26.02.2016 року, з якого встановлено, що в Прилуцькому ВП ГУНП громадянка ОСОБА_17 , яка є директором ТОВ «Ліга ІІ» видала карту пам`яті Kingston DTSE 8 GB з відеозаписом подій в ресторані «Хрущовка» від 06.09.2015 року( а.п.39-41);

- даними з протоколу огляду предметів від 20.06.2017 року та 10.10.2017, а також відеозапису, що розміщений на флеш карті Kingston DTSE 8 GB (оригінал, який знаходиться в кримінальному провадженні № 0001798) та на DVD диску долученого до матеріалів даного провадження відображено, події, які відбулися в ресторані «Хрущовка» 06.09.2015 року, а саме нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 ногою зі значною силою потерпілому ударів коли потерпілий лежав на підлозі. ( а.п.22-23, 42-43, 45) На думку колегії суддів, цей доказ, який повністю викриває обвинуваченого в скоєному ним злочині, цілком підставно покладено в обґрунтування вироку суду;

- даними, що містяться у висновку експерта № 229 від 21 квітня 2017 року відповідно до яких у громадянина ОСОБА_9 , 1978 року народження мали місце наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя, синці та садна передньої черевної стінки, післятравматичний розрив сечового міхура.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом садна від тертя тупих предметів, синці та після травматичний розрив сечового міхура від ударної дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 05-06.09 2015 року.

Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, які в своїй сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я .

Тілесні ушкодження у виді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень .

Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути в тому числі як руки так і ноги сторонньої особи(осіб) та не могли утворитися при падінні на площині. ( а.п.57-60,119-128);

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 показав, що обвинувачений ОСОБА_15 , після того як він упав на підлогу почав наносити йому удари ногою по його тілу в тому числі в область грудної клітки та живота ( а.п.61-66,129-134);

Вказані докази узгоджуються із даними, що містяться у висновку експерта № 362 від 10.10.2018 року (додаткової експертизи, яка призначалася судом першої інстанції), відповідно до яких у гр. ОСОБА_9 , 1978 р.н. мали місце наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя, синці та садна передньої черевної стінки, після травматичний розрив сечового міхура.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом садна від тертя тупих предметів, синці та післятравматичний розрив сечового міхура від ударної дії тупих предметів, по давності можуть відповідати 05-06.09.2015 року.

Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців обличчя, як в своїй сукупності так і кожне окремо, відповідно до пп.2.3.2б, 2.3.5, 4,6 « Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура відповідно до п.2.1.3.к « Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України N96 від 17.01,1995року «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, вважаю, що останні виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути в тому числі як руки так і ноги сторонньої особи (осіб), за обставин зазначених гр.. ОСОБА_9 , 1978 р.н. під час відтворення обставин справи та за обставин відображених на відеокамерах.

Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців передньої черевної стінки з післятравматичним розривом сечового міхура утворились внаслідок нанесення ударів в ділянку передньої черевної стінки гр. ОСОБА_9 , 1978 р.н. та не могли утворитись при падінні на площині (з висоти власного зросту) ( а.п.150-154).

Апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_7 , де він вказує що судом не були враховані показання свідка ОСОБА_18 , який зовсім не допитувався, колегія суддів відкидає, оскільки відповідно до журналу судового засідання від 26 червня 2018 року захисником було заявлено клопотання про допит вказаного свідка, проте його явку стороною захисту забезпечено не було ні в наступне судове засідання, ні в чергові судові засідання протягом судового розгляду кримінального провадження.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свою позицію сторона захисту заявляючи клопотання про допит свідка ОСОБА_14 , його явку в засідання не забезпечила та в подальшому не наполягала на його допиті.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає таку позицію апелянта суб`єктивною, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинення тяжкого злочину, оскільки судове засідання було відкладено та стороні захисту була надана можливість скористатись своїм правом забезпечити явку свідка та допитати його в судовому засіданні. Таким чином судом було дотримано такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність сторін.

Доводи обвинуваченого про необхідність кваліфікації його дій за ст. 125 КК України є безпідставними, оскільки спростовуються висновками судово-медичної експерти № 229 від 21 квітня 2017 року та додаткової експертизи № 362 від 10.10.2018 року щодо нанесення потерпілому як легких, так і тяжких тілесних ушкоджень та суперечать об`єктивним доказам встановленим в судовому засіданні.

Вказані обставини, не дають колегії суддів підстав для сумнівів у правильності кваліфікації дії обвинуваченого за ст. 121 ч.1 КК України.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведення його вини у завданні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, є необґрунтованими та такими, що повністю спростовані дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами та відповідно підстави для скасування вироку суду та перекваліфікації його дій відсутні.

Колегія суддів вважає покарання, призначене ОСОБА_7 таким що відповідає положенням ст. 50, 65, КК України, в частині загальних засад призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини даного злочину, поведінку самого потерпілого, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини пов`язані з заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, посередньо характеризується за місця проживання (а.п.50), має постійне місце проживання, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, знаходиться на обліку в Прилуцькому наркологічному диспансері з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, не страждає на опійну наркоманію (а.п.48-49, 55), позицію потерпілого, який наполягав на застосуванні до обвинуваченого міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі. Також враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання та визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочину.

З урахуванням усіх наведених вище обставин, суд призначив обвинуваченому покарання у мінімальних межах, передбачених законом за даний злочин. На думку колегії суддів, це покарання є достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 .

За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3