Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/38/2019 Справа №641/7680/18
УХВАЛА
11 березня 2019 року
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
За участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
Представника ДУ «Качанівська ВК №54» - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.. 206 КПК України,-
В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.. 206 КПК України, в якій вона посилається на те, що ДУ «Качанівська виправна колонія №54» не дозволяє здійснювати дзвінки чоловіку.
В судовому засіданні, яке відбувалось в режимі відеоконференції, ОСОБА_5 підтримала свою скаргу в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що Державна установа «Качанівська виправна колонія (№ 54)» діє відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представника ДУ «Качанівська ВК №54» ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що ОСОБА_5 при заповненні анкети про близьких родичів не зазначила чоловіка, з яким просить надати дозвіл спілкуватись по телефону. Крім того ув`язненим і засудженим, вирок щодо яких не набрав законної сили, заборонено користуватися в установах для попереднього ув`язнення будь-яким телефонним зв`язком (стаціонарним чи мобільним).
Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін прийшов до наступного.
Відповідно до довідки наданої начальником відділу по контролю за виконанням судових рішень ОСОБА_6 , станом на 07.03.2019 року до анкети, яка долучена до матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирок відносно якої не набув законної сили, яка перебуває в дільниці слідчого ізолятору при державній установі „Качанівська виправна колонія (№ 54) внесені родичі: Син - ОСОБА_7 , 1982 р.н., невістка - ОСОБА_8 , 1986 р.н., мешкають за адресою: Харківська обл., Дергачівський район.
Так, ч. З ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями., що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону особи, які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, мають обов`язки і права, встановлені законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначені права осіб, взятих під варту. Водночас серед інших прав, таке право як здійснення телефонних дзвінків законодавцем не передбачено.
Згідно з п. 3.1 Розділу III Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2013 № 460/5, (далі - ПВР) ув`язнені і засуджені, які тримаються в СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених ухвалою слідчого судді (суду) або вироком суду.
Також і п. 4.1 Розділу IV ПВР визначені права ув`язнених і засуджених. Серед цих прав теж не передбачено право здійснення телефонних дзвінків.
У той же час п. 4.3 Розділу IV ПВР визначений перелік заборон для ув`язнених і засуджених, серед яких є заборона - виготовляти, зберігати і користуватися предметами й речами, забороненими для передачі ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі.
Перелік продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, які забороняється передавати ув`язненим і засудженим, а також користуватися та зберігати при собі визначений п. 4.5 Розділу IV ПВР. Цей перелік є вичерпним, зокрема в ньому значиться як заборона на радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефон» та зарядні пристрої до них, SІМ-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітура до них.
Отже, з огляду на викладене, з аналізу вищезазначених норм ув`язненим і засудженим, вирок щодо яких не набрав законної сили, заборонено користуватися в установах для попереднього ув`язнення будь-яким телефонним зв`язком (стаціонарним чи мобільним).
Поряд з цим слід зазначити, що принципом 19 «Зведення принципів захисту всіх осіб, підданих у будь-якій формі затриманню чи ув`язненню», затвердженого Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 43/173 від 09.12.1988 передбачено, що особі, яка затримана чи перебуває в ув`язненні, надається право на відвідування, а також відповідна можливість спілкуватися з навколишнім світом згідно з розумними умовами й обмеженнями, які містяться в законі і встановлені відповідно до закону. Так, в Україні передбачено право на побачення, листування.
Відповідно до п. 37 Мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями, розробленими ООН 30.08.1955, в`язням треба давати можливість спілкуватися через регулярні проміжки часу і під належним наглядом з їхніми сім`ями або друзями, що мають бездоганну репутацію, як шляхом листування, так і безпосередньо, в ході відвідин. (В Україні це передбачено Законом та ПВР).
Пунктом 99 Європейських пенітенціарних правил (Рекомендація № (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 11.01.2006, рекомендовано за відсутності спеціальної заборони, встановленої судовою інстанцією в конкретній справі на конкретно визначений термін, що ув`язнені, справи яких ще не розглянуті, мають право: а. на відвідування, і їм дозволяється спілкування з родиною та іншими особами таким же чином, як і засудженим ув`язненим; Ь. на додаткові відвідування та на додатковий доступ до інших видів контактів; доступу до книг, газет та інших засобів інформації
Що стосується п. 24 Європейських пенітенціарних правил, на яку посилається ОСОБА_5 , то цей пункт, є рекомендованою нормою, а не зобов`язальною. Однак, у чинному законодавстві України ув`язненим не надано право на телефонні дзвінки.
Таким чином, Державна установа «Качанівська виправна колонія (№ 54)» діє відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, а тому порушень прав ОСОБА_5 передбачених ст. 206 КПК України, судом не встановлено.
Куруючись ст. 206 КПК України,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 - відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя- ОСОБА_1