У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.11.2018 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник в апеляційній скарзі просить вирок суду 1 інстанції змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі положень ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2016 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

__________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/226/19 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_8
категорія: ч.3 ст.185 КК України доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1 .

Із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він просить пом`якшити призначене йому покарання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся.
Як на підставу для пом`якшення покарання посилається на наявність на утриманні дружини та неповнолітнього сина.
Захисник зазначає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому занадто суворе покарання, яке не відповідає його особі.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи в суді повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки шляхом повернення викраденого майна потерпілій.
Звертає увагу на те, що злочин був вчинений ОСОБА_5 вже наприкінці терміну іспитового строку, призначеного попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2016 року.
Вказує, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей та посередньо характеризується за місцем проживання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою таємного викрадення чужого майна шляхом зриву скоби проник до приміщення сараю, звідки таємно повторно викрав бензопилу марки «Bravo ВП-2500» червоно-помаранчевого кольору потужністю 2,5 кВт об`ємом циліндра 45 куб. см. «GL4500M» вартістю 916,33 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 916,33 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особи обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, в сім`ї обвинуваченого проживають двоє малолітніх дітей, не працює, обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, в тому числі ті на які посилаються апелянти та обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, що не є максимальним розміром передбаченим санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання відповідно до положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_5 є справедливим і співмірним особі обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності. Останній раз засуджений вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.04.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строк на два роки.

Однак, обвинувачений на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин протягом іспитового строку.

Матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо. Існує за рахунок тимчасових заробітків.

З огляду на зазначене відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_5 покарання надмірно суворим.

Інших доводів, окрім самого твердження про надмірну суворість покарання та посилання на обставини визнані судом першої інстанції пом`якшуючими, обвинувачений та захисник в своїх апеляційних скаргах не наводить.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не вбачається.

За такого відсутні підстави для зміни вироку, про що просили апелянти.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.11.2018р. відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: