Номер провадження: 11-сс/785/1830/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар
судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника власника майна ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна - ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 31.10.2018 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0003475, внесеному до ЄРДР 08.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , від 31.10.2018 року було задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 і було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення було доведено, що квартира, про яку йдеться в клопотанні може бути предметом доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи яка її подала.
Представник влачника майно ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, звертає увагу на те, що у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_9 про підозру не повідомлено.

За таких обставин, ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 31.10.2018 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.
Позиції учасників судового провадження.
Представник ОСОБА_9 ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив апеляційний суд скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003475, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, на підставі спільної заяви директора ПП «Стройінжсервіс» ОСОБА_11 та представника ТОВ «Санта» ОСОБА_12 , в якій зазначено, що ОСОБА_13 обіймала посаду головного бухгалтера ТОВ «Санта» з 31.01.2014 року по 12.01.2017 року, з 03.08.2018 року по цей час, а також здійснювала надання консультаційної допомоги ПП «Стройінжсервіс», з огляду на господарські зв`язки цих підприємств.
Як стверджує сторона обвинувачення, за вказівкою ОСОБА_13 на підприємстві ПП «Стройінжсервіс» вчинялись закупівлі товарів, з подальшим списанням на об`єкти, де роботи фактично не виконувалися. Здійснювалася закупівля дизельного пального, харчових продуктів, інших товарів, які підприємством не отримувалися і не використовувалися.
За попередніми даними в результаті ТОВ «Санта» було спричинено матеріальну шкоду в розмірі більше 1 млн. грн., а ПП «Стройінжсервіс» - більше 5 млн. грн.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що є достатні підстави вважати, що майно про яке йдеться у клопотанні відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України і може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

З клопотання слідчого вбачається, що метою накладення арешту на квартиру, яка належить ОСОБА_9 , є збереження речового доказу та забезпечення цивільного позову. (а.к.п. 3).

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що квартира, про яку йдеться у клопотанні слідчого речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні не визнавалася.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що квартира АДРЕСА_2 набута ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування укладеного з ОСОБА_13 , а останньою набута на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладеного з ОСОБА_14 ..
Таким чином апеляційний вважає переконливими доводи представника ОСОБА_8 стосовно того, що оскільки чинність чи дійсність вказаних договорів не ставиться під сумнів, вони не є об`єктом розслідування кримінального провадження, дана квартира не є такою, що набута ОСОБА_9 протиправним шляхом, і не є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК Україні.
Відповідно до положень п.2) ч.4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Також варто зауважити, що у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов не заявлено, що свідчить про те, що доводи сторони обвинувачення відносно необхідності накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову в цій частині є непереконливими.
На думку апеляційного суду, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_8 про те, що звіт з виконання узгоджених процедур стосовно фінансової інформації Приватного підприємства «Стройінжервіс» від 24.09.2018 року, складений фірмою «Трансуадит» у вигляді ТОВ, стосується господарських операцій саме ПП «Стройінжсервіс», на посаді головного бухгалтера/бухгалтера якого ОСОБА_13 ніколи не працювала і стверджував, що посилання у повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення, від 08.10.2018 року на те, що ОСОБА_13 фактично повністю контролювала керівників і співробітників бухгалтерій ПП «Стройінжервіс» та ТОВ "Санта" і "їхніми руками" вчиняла злочини із привласнення чи розтрати чужого майна, яке було ввірене чи перебувало в її віданні, не доведені жодними належними та допустимими доказами.
Між тим, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження суд не може давати оцінку доказам, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона фактично містить у собі зміст клопотання слідчого, посилання на ст.ст. 98, 170 КПК України, між тим не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, у зв`язку з чим оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі п.1) ч.1 ст. 409, п.1) ч.1 ст.410 КПК України, через неповноту судового розгляду.

Відповідно до положень п.2) ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись статтями 170, 171, 173, 404, 407, 409, 410, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , задовольнити.
Увалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 31.10.2018 року, якою було задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 і було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про арешт нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2