Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 511/1361/17

Номер провадження: 1-кп/511/23/18

12 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000256, внесеного до ЄРДР 01.03.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого охоронцем, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 22.01.2016 Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

2) 15.09.2016 Роздільнянським районним судом Одеської області за ст.309 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно зміненого обвинувального акту від 07.06.2018 року (а.с.185) ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.09.2016 за ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, ігноруючи вимоги Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 з наступними змінами «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 з наступними змінами «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів при наступних обставинах.
Під час проведення санкціонованого обшуку 01.03.2017 року за ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року №511/379/17 за місцем мешкання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 в підсобному приміщенні (гаражі), розташованому на території домоволодіння, в дерев`яній шафі було виявлено та вилучено пачку від цигарок з надписом на етикетці «Winston», з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору.
Згідно висновку експерта №424-Х від 03.04.2017 року надана на експертизу речовина рослинного походження у подрібненому стані сіро-зеленого кольору, яка знаходиться в пачці від сигарет, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в висушеному стані становить 15,25 грамів.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України, кваліфікований як незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Розглянувши матеріли кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши всі надані сторонами докази, заслухавши обвинуваченого та свідків, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенції), кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі "Коробов проти України" (п. 65) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого та прокурора.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав у повному обсязі та суду пояснив, що пачка з-під цигарок з наркотичною речовиною йому не належить, на його думку, її підкинули працівники поліції, які проводили в гаражі обшук. 01.03.2017 року зранку його обманним шляхом виманила з будинку слідчий ОСОБА_8 , яка зателефонувала йому і попросила прийти в райвідділ поліції нібито щоб закрити стару справу. Його мати, з якій він проживає, була в той день на роботі. Він прийшов до слідчого і вона пояснила, що їй необхідно сфотографувати його житло нібито для закриття кримінального провадження, за яке він вже був засуджений. Він погодився і разом зі слідчим ОСОБА_9 , о/у ОСОБА_10 та ще одним працівником поліції на ім`я ОСОБА_11 пішли до нього додому. Там правоохоронці стали вимагати, щоб він знайшов понятих. Він залишив їх у дворі домоволодіння, перед цим зачинив собаку, а сам пішов по сусідах шукати понятих, думаючи, що поняті потрібні для фотографування, але сусіди відмовлялись, крім одного ОСОБА_12 , який різав виноград і прийшов пізніше. Коли він повернувся, правоохоронці сказали, що краще почекають на вулиці і вийшли з двору, а він пішов на сусідню вулицю шукати другого понятого, але нікого не знайшов. Тоді працівники поліції по телефону викликали свого понятого і чекали його біля воріт. Коли поняті зібрались, вони всі разом зайшли до нього у двір і зачитали йому ухвалу суду про дозвіл на проведення у нього обшуку для виявлення крадених речей. О/у ОСОБА_13 та о/у на ім`я ОСОБА_11 одразу зайшли в гараж і з шафи о/у ОСОБА_13 дістав пачку з-під сигарет з рослинною речовиною, яка йому не належала, про що він одразу заявив працівникам поліції. В райвідділі у нього взяли відбитки пальців, але його клопотання про проведення дактилоскопічної експертизи вказаної пачки слідчий ОСОБА_8 залишила без задоволення, таким чином, позбавив його можливості довести, що наркотична речовина йому не належить. Він написав заяву до прокуратури на неправомірні дії працівників поліції під час обшуку, але відомості, вказані ним в заяві щодо вчинення злочину, до ЄРДР прокурор не вніс, а йому надіслав листа, що в ході перевірки матеріалів кримінального провадження за ст..309 КК України, порушеного відносно нього, порушень з боку посадових осіб Роздільнянського ВП ГУНП не виявлено.
Перевіряючи зазначене та думку сторони захисту щодо необхідності виправдання обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину можливе за умови переконливого доведення стороною обвинувачення факту незаконного виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів у відповідних розмірах без мети збуту та доведення вини обвинуваченого в умисному виготовленні, придбанні, зберіганні такого засобу, вчинене повторно.
В основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення органом досудового розслідування покладено протокол обшуку домоволодіння обвинуваченого від 01.03.2017., проведеного на підставі ухвали слідчого судді, за результатами якого було виявлено та вилучено пачку від цигарок з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору та висновок експерта №424-Х від 03.04.2017, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса у висушеному стані становить 15,25г., ухвали слідчих суддів, покази свідків.
Так, у відповідності до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року вбачається, що слідчому СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 в рамках кримінального провадження № 0001584 від 29.12.2016 року з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_15 був наданий дозвіл на проведення обшуку в житлі, господарських та підсобних спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_7 з метою відшукання та вилучення викрадених речей, а саме: мультиварки, бленд ера, музичних колонок, двигуна від моторного човна (а.с.88).
Із протоколу обшуку від 01.03.2017 року вбачається, що слідчим СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 в рамках кримінального провадження № 0001584 від 29.12.2016 року в присутності двох понятих: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , власника ОСОБА_7 та за участю учасників обшуку ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 був проведений обшук домоволодіння, господарських та підсобних приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать обвинуваченому (а.с. 60-73).
Під час проведення обшуку в гаражі, що розташований одразу при вході на територію домоволодіння, було виявлено та вилучено поряд з фрагментом пластикової пляшки, обрізаної навпіл, з нагаром темно-коричневого кольору, пластикової пляшки об`ємом 0,5 л з нагаром темно-коричневого кольору, фрагментом пластикової пляшки, обрізаної навпіл, об`ємом 0,75, з нагаром темно-коричневого кольору, пластикової банки з пластиковою кришкою жовтого кольору, в якій знаходяться кульки невстановленого походження сріблястого кольору, целофановим пакунком з речовиною невстановленого походження бордового кольору, які не інкримінуються обвинуваченому в вину, на шафі -пачку від цигарок з надписом на етикетці «Winston», з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є предметом злочину, та в будинку целофановий пакунок білого кольору з написом на етикетці «Granola» з насінням рослинного походження сіро-зеленого кольору, яке не є наркотичною речовину. Викрадені речі, зазначені в ухвалі слідчого судді від 22.02.2017 року, знайдені не були (а.с. 60-73).
Даних, які б вказували про зважування, ідентифікування, належне упакування, опечатування тощо вилучених речей, вказаний процесуальний документ не містить.
Фототаблицю до протоколу обшуку склав слідчий ОСОБА_21 , який не був учасником вказаної слідчої дії.
Крім того, обшук проводив слідчий за участю двох оперуповноважених, а протокол підписали троє осіб, хоч один з них ОСОБА_20 під час проведення обшуку не був присутній взагалі.
За результатами проведеного обшуку ОСОБА_7 надав пояснення від 01.03.2018 року про те, що він раніше засуджувався за ст.309 КК України і перебуває на обліку у лікаря-психіатра як особа, яка вживає наркотичні засоби коноплю. В поясненнях визнав, що пластикова конструкція бульбулятор та насіння коноплі дійсно належать йому, оскільки раніше він вживав коноплю шляхом куріння, а насіння вживає в пищу. Але пачка з-під сигарет з речовиною рослинною походження йому не належить і звідки вона взялась в гаражі він не знає (а.с.75).
За результатами проведеного обшуку дані були внесені в ЄРДР 01.03.2017 року за № 0000256 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 309 КК України (а.с. 58).
Відповідно до ухвали слідчого судді від 06.03.2017 року за клопотанням слідчого ОСОБА_14 визнано правомірним проведений обшук житла за ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року за №511/379/17 в домоволодінні ОСОБА_7 , оскільки обшук був проведений, на думку слідчого судді, у невідкладному випадку з метою врятування майна, що є предметом злочину і були наявні підстави для проникнення до житла без ухвали слідчого судді (а.с.89).
Частиною 3 статті 104 КПК України передбачено, що протокол складається з вступної, описової та заключної частин. Описова частина має містити отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені або надані речі і документи. Заключна частина має містити відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації.
Частина 1 статті 104 КПК України передбачає, що протокол складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); а також всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання).
Згідно ч.2 ст. 106 КПК України до складу слідчої дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
Відповідно до п.1 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, Державної податкової служби України, СБУ, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010р. (далі - Інструкція) встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.
У відповідності до п.5 Інструкції факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії.
У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючи ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений (ч.7 Інструкції).
Відповідно до п.9 Інструкції усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі. Якщо протокол з описом предметів і цінностей,які вилучаються, з якихось причин на місці скласти неможливо (наприклад, у зв`язку з їх значною кількістю), вони упаковуються і опечатуються з доданням бірок з написами, які засвідчують вищеназвані особи. Подальший огляд і опис проводиться за місцем дізнання, досудового слідства в присутності понятих (бажано тих самих), що брали участь у їх вилученні, з відображенням у протоколі цілісності печаток та засвідчених підписами написів на упаковці, в яку були поміщені вилучені об`єкти. Якщо до огляду вилучених предметів і цінностей виявиться можливим залучити тих же понятих, які були присутні і при вилученні, то вони повинні засвідчити, що провадиться огляд та опис цих самих об`єктів, що були раніше вилучені.
Згідно до п.11 Інструкції вилучені предмети, документи, цінності, які є речовими доказами, повинні бути оглянуті (у необхідних випадках за участі спеціаліста), детально описані в протоколі огляду. В протоколі відображаються кількісні і якісні характеристики предметів, всі інші індивідуалізуючі ознаки, які дозволяють відрізнити об`єкт від подібних йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення.
Всі вищенаведені дії необхідно робити, щоб виключити можливість підміни в період часу до їх огляду і направлення на експертизу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, всупереч вище наведених вимог процесуального закону та нормативного акту, в протоколі обшуку від 01.03.2017 року відсутній опис належних ідентифікуючих ознак предмету злочину - виявленої рослини роду коноплі (вага, стан рослини висушена чи сира, тощо). При складанні протоколу обшуку, з метою виключити можливість підміни, чи будь-якого іншого впливу на речовий доказ, слідчим також не було відображено процедуру упакування та вилучення цієї рослини, шляхом зазначення в протоколі пакету в який її було поміщено та способу його опечатування, фото опечатаних речей, що були вилучені під час обшуку до протоколу не додано.
Між тим експертом у висновку від 03.04.2017 року було зазначено, що маса речовини рослинного походження, яка знаходилась в пачки від сигарет «Winston» складає 16,25г. (а.с.82).
Відповідальність за ст.309 КК України настає виключно за умови, якщо розмір наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, що були предметом цього злочину, перевищує невеликий, оскільки незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту у невеликих розмірах тягне адміністративну відповідальність за ст.44 КУпАП.
Відповідно до Наказу №188 від 01.08.2000 р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», наркотичний засіб канабіс вважається невеликим розміром, якщо його вага становить до 5,0 г. (Таблиця №1).
Разом з тим, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, допущених слідчим в ході обшуку 01.03.2017 року під час виявлення та вилучення речового доказу, органом досудового розслідування не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, що виявлена рослина дійсно була наркотичним засобом, що вона була небезпечна, що стан її був придатний для вживання та за своїм розміром - вагою становила склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України.
Крім того, суд вважає, що ухвала слідчого судді від 22.02.2017р. про надання дозволу на обшук, протокол обшуку від 01.03.2017 року не стосуються даного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , оскільки вони отримані у іншому кримінальному провадженні за № 0001584 від 29.12.2016р. за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, а кримінальне провадження №0000256 за ч. 2 ст. 309 КК України було зареєстроване в ЄРДР 01.03.2017 року.
Вказаний висновок суду обґрунтовується наступним.
Так, відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.
Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Окрім того, згідно з приписом п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, які були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Також, згідно п.2.9 розділу ІІ «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокуратура України №139 від 06 квітня 2016 року, на виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.
Відповідно до положень частин 2, 3 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім передбачених випадків. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (ч.7 ст.217 КПК України).
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.93 КПК України).
Відповідно до положень ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Обшук за місцем проживання обвинуваченого проводився в іншому кримінальному провадженні і докази виділення цих матеріалів справи з кримінального провадження № 0001584 згідно з положеннями ст.217 КПК України відсутні, рішення прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування у судовому засідання сторона обвинувачення не надала і таких документів стороні захисту не відкривала.
Ухвала слідчого судді від 06.03.2017 року №511/465/17, якою визнано правомірним проведений 01.03.2017 року в домоволодінні у ОСОБА_7 обшук до внесення відомостей у ЄРДР у зв`язку з невідкладним випадком з метою врятування майна, що є предметом злочину, не може вплинути на висновок суду щодо недопустимості протоколу обшуку від 01.03.2017 року як доказу та не може бути покладена в основу обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.
Так, відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Слідчим ОСОБА_14 вказані вимоги закону були порушені, оскільки після проникнення до житла ОСОБА_7 і виявлення рослинної речовини, яка, на її думку, була схожа на рослину роду коноплі, а отже могла бути наркотичним засобом, вона невідкладно не внесла відомості до ЄРДР за ст.309 КК України та не звернулась з клопотанням до слідчого судді для отримання дозволу на проведення обшуку в рамках кримінального провадження за ст.309 КК України, а продовжила проводити обшук в рамках кримінального провадження, порушеного за ст.185 ч.3 КК України, хоч за наявності ще інших учасників обшуку працівників Роздільнянського ВП ГУНП України, зазначених в протоколі обшуку, та проведення обшуку в денний час з 12.05 год. до 13.15 год., тобто в межах робочого часу суду, мала реальну таку можливість без шкоди для кримінального провадження і небезпеки знищення ОСОБА_7 наркотичної речовини. З клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в рамках ст.. 309 КК України слідча звернулась до слідчого судді тільки через 5 днів після проведення обшуку 06.03.2018 року, що не може вважатись невідкладним зверненням.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч.2 ст.93 КПК України).
Згідно положень ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (§ 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, § 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Допустимість поданих прокурором таких доказів як протокол обшуку від 01.03. 2017 року та ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку по кримінальному провадженню № 0001584, під час якого вилучені у обвинуваченого предмети визнані речовими доказами, які досліджувалися експертом, з огляду на положення ст.ст.86, 93, 214, 217, 223 КПК України стороною обвинувачення не доведено.
Будь-яких доказів на підтвердження отримання указаних вище доказів (протоколу обшуку та ухвали слідчого судді) у кримінальному провадженні №0000256, що розглядається, після початку досудового розслідування, тобто з 01.03.2017 року, у передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальний спосіб, зокрема, шляхом тимчасового доступу до документів з подальшим їх вилученням чи в інших передбачений ч.2 ст.93 КПК України спосіб прокурором не надано та свідчить про отримання таких доказів у цій справі з порушенням встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Отже, судом встановлено, що прокурором не виконані приписи ст. 217 КПК України щодо виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження, не було прийнято процесуальне рішення про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0001584, в рамках якого був проведений санкціонований обшук, а зазначені документи були залучені до кримінального провадження №0000256 у якості доказів без винесення відповідної постанови, тобто з порушенням процедури.
Крім того, з урахуванням вищенаведеного, та у порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 214 КПК України фактично відбувся обшук до початку здійснення досудового розслідування та до внесення відомостей до ЄРДР, що не допускається та тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, письмові докази, на які посилається сторона обвинувачення, а саме: ухвала слідчого судді від 22.02.2017р. про надання дозволу на проведення обшуку, протокол обшуку від 01.03.2017р., ухвала слідчого судді від 06.03.2017р. про визнання проведеного обшуку правомірним є недопустимими доказами у вказаному кримінальному провадженні та не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 309 ч.2 КК України, оскільки орган досудового розслідування та прокурор, реалізували свої повноваження для забезпечення досудового розслідування кримінального правопорушення у спосіб, не передбачений КПК України.
Крім того, у відповідності до висновку експерта № 424-Х від 03.04.2017 року вбачається, що надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка знаходиться в пачці від сигарет, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого у висушеному стані становить 15,25г (а.с.81-87).
При цьому на експертне дослідження було надано чотири опечатаних полімерних пакети з об`єктом дослідження, один з яких пакунок №3 мав також пояснювальний рукописний текст «Виявлене та вилучене під час проведення обшуку 01.03.2017 року за адресою вул..Польова (Щорса), 7 м.Роздільна Одеської області пачка від цигарок з надписом на етикетці «Winston» з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, містив підписи понятих, слідчого, був зав`язаний ниткою коричневого кольору. При відкритті упаковки в ній знаходилась пачка від сигарет «Winston» , всередині якої знаходилась речовина рослинного походження у подрібненому стані сіро-зеленого кольору масою 16,25 г.
Разом з цим, згідно постанови слідчого ОСОБА_14 на експерту надсилались пакунки, при цьому пакунок №3 містив пачку від цигарок з подрібненою речовиною зеленого кольору, а дані щодо зовнішнього вигляду пакунків в постанові слідчого відсутні. (а.с76-78).
Підсумовуючи вищезазначене, судом робиться висновок про те, що протокол обшуку, яким вилучалась наркотична речовина, постанова про призначення експертизи та висновок експерта мають протиріччя, колір речовини є різним, спосіб упакування відрізняється.
Постанова слідчого про визнання вилучених під час обшуку речей речовими доказами в матеріалах кримінального провадження відсутня.
Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
Таким чином, системний аналіз вимог законодавства та практики ЄСПЛ вказує про те, що допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими, тому з урахуванням вищенаведеного суд визнає висновок експерта недопустимим доказом по справі.
Судом по вказаним обставинам допитувалися свідки за клопотаннями сторони обвинувачення та захисту.
Так, свідок ОСОБА_17 суду показав, що 01.03.2017р. він за запрошенням сусіда ОСОБА_7 був понятим під час проведення у останнього обшуку на території домоволодіння. Коли він прийшов на прохання ОСОБА_7 першій раз, працівники поліції чекали біля калитки на другого понятого. Він пішов додому, а через 20 хв. за ним вдруге прийшов ОСОБА_7 . Перед початком слідчий зачитав ухвалу суду про обшук з ціллю відшукання крупних речей побутової техніки. Вони зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_7 і пройшли до гаражу. Жінка-слідчий сіла біля входу писати папери, він сидів біля неї. В гаражі було темно, що робили інші учасники обшуку він не бачив, але почув, коли один з працівників поліції сказав, що знайшов коробку з речовиною, це було в глибині гаражу біля шафи. Потім одні працівники поліції стали її опечатувати та записувати в протокол, а він з ОСОБА_7 та іншими пішли по інших приміщеннях домоволодіння, але викрадених речей не знайшли. ОСОБА_7 одразу заявив, що ця коробочка не його, що її йому підкинули. Але працівники поліції на його заяву не відреагували, відбитків пальців з коробочки не зняли, а одразу її запакували.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що 01.03.2017р. він проходив по вул.Першого Травня в м.Роздільна, його побачив о/у ОСОБА_22 та запропонував бути понятим під час обшуку у ОСОБА_7 , пояснивши, що будуть шукати наркотичні речовини. Як він добрався до будинку ОСОБА_23 , він не пам`ятає, але не заперечує, що міг приїхати туди і на таксі. Коли він прибув на місце, біля двору на вулиці стояли Кіцкан, другий понятий ОСОБА_24 , слідчий ОСОБА_25 . Слідчий зачитала ухвалу суду про дозвіл на обшук, але що було там написано, він не пам`ятає, і вони зайшли на територію домоволодіння. Обшук проводився і в будинку, і в підсобних приміщеннях. В гаражі о/у ОСОБА_22 знайшов у шафі на полиці суху подрібнену траву та порошок у банці, там же склали протокол обшуку та підписали його. Кіцкан заперечував належність йому вказаних речей.
Свідок ОСОБА_26 мати обвинуваченого пояснила в судовому засіданні, що 01.03.2017р. зранку їй зателефонувала слідчий ОСОБА_14 , яку вона знала особисто та запитала спочатку, де вона знаходиться. Вона сказала, що знаходиться на роботі в м.Одеса, тоді слідчий спитала, де її син, що він їй потрібен, щоб підписати папірці по старій справі. Вона зателефонувала сину і попросила, щоб він прийшов до райвідділу поліції. Потім їй зателефонував син і сказав, що слідчий хоче прийти до них додому зробити фотографії, а пізніше повідомив їй по телефону, що у них шукали крадені речі, але зайшли тільки в його кімнату та в гараж, де знайшли пачку від сигарет, яка йому не належить. Також повідомила, що гараж у них не зачиняється, а собака прив`язана на городі за будинком, тому через хвіртку можна попасти до гаражу.
Свідок ОСОБА_18 о/у СКП Роздільнянського ВП ГУНП суду пояснив, що приймав участь у проведенні санкціонованого обшуку в домоволодінні ОСОБА_7 01.03.2017р. за участю двох понятих: сусіда ОСОБА_7 , якого він ( ОСОБА_18 ) запрошував особисто, та понятого, запрошеного о/у ОСОБА_22 на ім`я ОСОБА_27 , а також слідчої ОСОБА_14 , о/у ОСОБА_22 та власника ОСОБА_7 . ОСОБА_7 пропонував запросити своїх понятих, але вони йому відмовили і він залишився стояти біля них. Відлучився ОСОБА_7 тільки один раз пішов на задній двір зачинити собаку. В гаражі, який розташований праворуч від входу, вони знайшли конструкцію для куріння, зроблену з пластикових пляшок, а він особисто знайшов пачку від сигарет ОСОБА_28 з канабісом в середині. ОСОБА_7 сказав, що бульбулятор його, він через нього вживав наркотичні засоби, а про походження канабісу пояснити не зміг. В кімнаті у ОСОБА_7 також було знайдено насіння коноплі. Обшук проводився в усіх приміщеннях домоволодіння, шукали крадену побутову техніку, але її не знайшли.
Так, свідок ОСОБА_14 слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області суду пояснила, що вона здійснювала досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню та вже вдруге проводила обшук у ОСОБА_7 за ухвалою слідчого судді, але за іншим кримінальним провадженням. Слідчий заперечувала, що телефонувала в той день зранку Кіцкану та його матері та запрошувала ОСОБА_23 до райвідділу, також заперечувала, що Кіцкан відлучався для пошуку понятих. Пояснила, що під час обшуку в гаражі була знайдена наркотична речовина всередині пачки від сигарет, конструкція для куріння коноплі, насіння коноплі, які в подальшому були направлені на експертизу. ОСОБА_7 заперечував належність йому пачки з наркотичною речовиною. Але відбитки пальців з пачки вона знімати не стала, оскільки вона не знала до проведення експертизи, що знаходилось в цій пачці, а після проведення експертизи вже минуло 12 годин і знімати відбитки було пізно, крім того, пачка була у вільному доступі у експертів і сліди все рівно були знищені. Речовина не зважувалася, оскільки були відсутні вимірювальні прилади. Також вона не освідчувала ОСОБА_7 на предмет вживання ним наркотичних речовин, так як досудове розслідування закінчував інший слідчий.
Але показання допитаних в судовому засіданні свідків як самі по собі, так і в сукупності з іншими письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, не доводять наявності в діях ОСОБА_7 об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки вилучення предмету злочину відбувалося з порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Навпаки, покази свідків мають явні протиріччя, зокрема, в частині особи, яка знайшла наркотичну речовину (о/у ОСОБА_29 або ОСОБА_22 ), місця її знаходження (на шафі або в середині шафи на полиці), цілі обшуку (відшукання викрадених речей або наркотичних речовин), залишення домоволодіння у вільному доступі працівників поліції на деякий час за відсутності власника домоволодіння ОСОБА_23 , спрямованого працівниками поліції на пошук понятих тощо.
З урахуванням вищенаведеного, судом вказані покази свідків самі по собі без всієї іншої належної та допустимої письмової доказової бази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а тому до уваги не приймаються.
Крім того, ч.2 ст.9 КПК України встановлює обов`язки слідчого, прокурора для виконання завдань кримінального провадження, закріплених в ст. 2 КПК, а саме: прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Така загальна засада кримінального провадження як законність стороною обвинувачення була порушена, оскільки досудове розслідування було проведено однобічно, з обвинувальним ухилом, слідчим не було призначено дактилоскопічне дослідження вилученої пачки від сигарет, яка містила в середині наркотичну речовину, хоч з самого початку обвинувачений ОСОБА_7 стверджував про те, що вона йому не належить. В приміщенні райвідділу поліції у ОСОБА_7 були відібрані відбитки пальців, натомість, з пачки від сигарет таки відбитки зняти не були, і наступного дня вона була надіслана експерту для дослідження її вмісту, тим самим слідова інформація була фактично знищена.
Крім того, за приписами п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». Разом з тим у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз наркоманія не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10).
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 № 8 роз`яснено, що під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча й визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
Поряд з тим, питання наявності психічних вад, які перешкоджають самостійній реалізації своїх прав, має вирішуватись суддею у кожному конкретному випадку.
Зокрема, для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.
Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей: що особа інвалід певної групи, встановленої щодо психічного захворювання; особа перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері; визнана медичною установою такою, що страждає хронічним алкоголізмом, наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.
Таким чином, при з`ясуванні питання щодо наявності вад в обвинуваченого, що є підставою застосування п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК, визначальним є юридичний критерій, а саме - оцінка здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист.
Як вбачається з довідки КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» №35 від 22.05.2018р. ОСОБА_7 знаходиться на обліку у лікаря психіатра-нарколога з 13.02.2017 року з діагнозом «психическое и поведенческое расстройство вследствие употребления каннабиноидов, синдром зависимости» у зв`язку з наявною випискою з ООМЦПЗ, де хворий проходив стаціонарне обстеження і лікування з 15.08.2016 по 25.08.2016 та був виписаний з вказаним діагнозом. Повторно на стаціонарному лікуванні не перебував, амбулаторно не лікувався. (а.с. 182).
Крім того, ОСОБА_7 у 2016 році вже двічі був засуджений за вчинення злочинів за ст. 309 КК України.
В поясненнях від 01.03.2017 року з приводу проведеного обшуку ОСОБА_7 повідомив працівникам поліції про перебування його на обліку у лікаря-нарколога. Також йому встановлена інвалідність 3 групи по захворюванню опорно-рухового апарату.
Вказані обставини підпадали під дію п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, що передбачало обов`язкову участь захисника.
Така позиція суду узгоджується з правовою позицією ВССУ по справі № 12725936/14-к від 15.03.2016 року та правовою позицією ВСУ від 15.06.2017 року під час розгляду справи N 227/1084/15-к, в яких було зазначено підстави обов`язкової участі захисника для наркозалежних осіб.
Крім того, обвинуваченому інкримінується вчинення даного злочину в період іспитового строку, що є також додатковою підставою для необхідності забезпечення захисника ОСОБА_7 , оскільки вірогідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі в такому випадку є дуже високою.
В п. 14 рішення ЄСПЛ у справі «Максименко проти України» суд констатував, що з урахуванням очевидності можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі, була встановлена серйозність становища заявника у цій справі та було порушено підпункт «с» пункту 3 статті 6 Конвенції, оскільки особі поза всяким сумнівом була потрібна юридична допомога.
Тому з урахуванням позиції ЄСПЛ, згідно якої наркозалежні особи прирівнюються до осіб з вадами, яким гарантується право на захист, суд вважає, що в даному випадку проведення будь-яких слідчих (процесуальних) дій за участю обвинуваченого без участі захисника є порушенням його права на захист, оскільки по вказаному кримінальному провадженню слідчим прийнято відмову обвинуваченого від захисника, що відображено в реєстрі матеріалів досудового розслідування як постанова про прийняття відмови від захисника від 17.05.2017 року.
Згідно ч.1 та п.1, 3 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій , які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; порушення права особи на захист.
Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України).
З урахуванням засад кримінального провадження, зокрема, законності, судом встановлено, що слідчі і процесуальні дії по даному кримінальному провадженню були проведені в поза процесуальний спосіб з численними порушеннями вимог КПК, докази обвинувачення не доводять вину обвинуваченого, а тільки засвідчують факт виявлення речовини зеленого кольору, а тому вони визнані судом недопустимими.
Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією ВСУ, яка викладена в постанові від 9 червня 2016 року в справі № 5-360кс15, згідно якої визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання. Аналіз зазначених положень закону дає підстави зробити висновок, що саме вчинення з цією метою стороною обвинувачення діянь, які істотно порушують права і основоположні свободи людини, має наслідком визнання отриманих у такий неправомірний спосіб доказів недопустимими.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 було заявлено клопотання про надання доручення органу досудового розслідування в порядку ч.3 ст. 333 КПК України провести огляд пачки від сигарет «Winston», в якій була виявлена наркотична речовина, за участі спеціаліста в галузі дактилоскопії з метою виявлення відбитків пальців рук (а.с.193-194), яке ухвалою суду від 18.06.2018 року було задоволено. Згідно протоколу огляду речового доказу від 16.07.2018 року на вказаному об`єкті дослідження будь-яких відбитків пальців рук не виявлено (а.с.211-212).
Таким чином, у суду вичерпані всі можливості для встановлення інших об`єктивних обставин справи, в тому числі проведення додаткової експертизи.
Стаття 62 Конституції України та стаття 17 КПК України передбачають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
З урахуванням викладеного, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості та достатності у взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченого, надано не було та вичерпано можливості їх отримати, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не доведене в судовому засіданні, а тому ОСОБА_7 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст..100 КПК України. (а.с.79)
Відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1980,90 грн. слід віднести за рахунок державного бюджету (а.с.80 ).
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 1980,90 грн. віднести на рахунок державного бюджету.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06.03.2017 року на фрагмент пластикової пляшки, обрізаної навпіл, з нагаром темно-коричневого кольору, пластикову пляшку об`ємом 0,5 л з нагаром темно-коричневого кольору, фрагмент пластикової пляшки, обрізаної навпіл, об`ємом 0,75, з нагаром темно-коричневого кольору, пластикової банки з пластиковою кришкою жовтого кольору, в якій знаходяться кульки невстановленого походження сріблястого кольору, целофановим пакунком з речовиною невстановленого походження бордового кольору, пачку від цигарок з надписом на етикетці «Winston» з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, целофановий пакунок білого кольору з написом на етикетці «Granola» з насінням рослинного походження сіро-зеленого кольору зняти.
Речові докази, упаковані в чотири полімерних пакета експертної служби №№ 2508163, 4068725, 1442852, 1442853 знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1