ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1019/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/93/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено подання начальника Зміївського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання.
Скасовано звільнення з випробуванням ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_7 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено про те, що ОСОБА_7 систематично вчиняв правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
В апеляційних скаргах:
Засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 173-2 КУПАП складено без його участі, а відтак він є незаконним.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання начальника Зміївського районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_9 про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання.
При цьому зазначає, що ОСОБА_7 не порушив жоден з обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України, які поклав на нього суд при ухваленні вироку.
Крім того вказує, що притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 175-1, 178 КУПАП не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення.
Крім того вказує, що притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУПАП є сумнівним з точки зору наявності події такого правопорушення.
Також зазначає, що вказівка в ухвалі суду щодо схильності ОСОБА_7 до зловживання спиртними напоями є припущенням, яке нічим не підтверджено.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який просив ухвалу районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого та захисника без задоволення, засудженого, який просив задовольнити апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та особової справи засудженого ОСОБА_7 вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 років без конфіскації майна, в силу ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням на 3 роки, відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. (особова справа а. 3-4). 21.09.2016 вирок набрав законної сили (особова справа а. 1).
6 березня 2017 року засудженого ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 178 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. 00 коп.
14 липня 2017 року на засудженого ОСОБА_7 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУПАП у виді громадських робіт на строк 40 годин.
4 січня 2018 року засудженого ОСОБА_7 було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 175-1 КУПАП у виді попередження (особова справа а. 39, 48, 79, а. п. 25).
Відомостей які б свідчили про оскарження або скасування вказаних постанов про накладення адміністративного стягнення апелянтами не надано. Не містять такі відомості і матеріали кримінального провадження і особова справа засудженого.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 протягом іспитового строку допустив систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, а в сукупності з відомостями про особу засудженого, який офіційно не працевлаштований, на час засудження за останнім вироком мав непогашену судимість, за якою від відбування покарання звільнявся умовно-достроково, дали підстави для висновку, що звільнення від відбування покарання з випробуванням виявилося неефективним заходом для виправлення засудженого ОСОБА_7 , який виявив небажання стати на шлях виправлення.
З огляду на викладене, оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, передбачені ст.ст.408, 409 КПК України, апеляцію засудженого та його захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 15 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді -