Справа № 215/3880/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000693 від 13.12.2015 про обвинувачення :

Р о м а н о в ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого в ПАТ «КЗРК», підземним гірником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимості не має,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.12.2015 року приблизно о 16:00 годин по проїзній частині вул. Маршака з боку вул. Доватора в напрямку вул. Арсент`єва в Тернівському районі міста Кривого Рогу, рухався мікроавтобус Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В цей же час, в попутному мікроавтобусу Ford Transit напрямку, позаду, рухався автомобіль Chevrolet Lacetti реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знаходячись поблизу електроопори №52 ОСОБА_6 не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху, розпочавши виконання маневру лівого повороту, створив небезпеку для руху водію ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідно до яких «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» .

Внаслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_6 керуючи мікроавтобусом Ford Transit поблизу електроопори №52, по вул. Маршака, скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Lacettiпід керуванням водія ОСОБА_4 , який в подальшому виїхав за межі проїзної частини та скої наїзд на електроопору №4.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: закритий перелом правої пяточної кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №262 від 17.02.2016 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 19/10.1-116 від 19.08.2016 в діях водія ОСОБА_6 по керуванню мікроавтобусом Ford Transit, вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП зіткнення автомобіля Chevrolet Lacetti та мікроавтобусу Ford Transit.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Вказані дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, зокрема за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому злочині не визнав і пояснив таке. 13.12.2015 він керуючи мікроавтобусом Форд рухався прямо автодорогою по вул.Маршака поблизу 7 міської лікарні. Перед поворотом до даної лікарні його автомобіль обігнав інший автомобіль марки «Шевроле», після чого він ввімкнув попереджувальний сигнал повороту і прийняв ліве положення для повороту вліво. Під час повороту в його автомобіль вдарився автомобіль під керуванням потерпілого , потрапивши в подальшому в електроопору. Контакт автомобілів відбувся на початку перехрестя на зустрічній смузі. У дзеркало заднього вигляду свого автомобіля він дивився лише під час маневру. Зазначив також, що автомобіль потерпілого рухався по подвійній суцільній лінії, яка на момент ДТП була затерта.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування та всебічно і безпосередньо перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 13.12.2015 у вечірній час рухався за кермом свого автомобіля вул.Маршака ближче до лівого краю смуги руху зі швидкістю приблизно 60 км/год. Видимість була доброю. Збоку від нього у правій частині смуги руху з меншою швидкістю рухався прямо мікроавтобус під керуванням обвинуваченого. Перед перехрестям у той момент коли його автомобіль почав обганяти даний мікроавтобус останній почав раптово без попереджувальних сигналів змінювати напрямок свого руху зміщуючись вліво, внаслідок чого відбулось зіткнення правої передньої частини його автомобіля з лівою частиною даного мікроавтобуса. В подальшому він втратив керування і автомобіль вдарився в електроопору.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що на момент ДТП вона перебувала всередині автомобіля під керуванням потерпілого. Внаслідок удару втратила свідомість, тому події детально не пам`ятає. До удару бачила як автомобіль, що рухався попереду, змінив напрямок руху.

Згідно протоколу огляду від 13.12.2015, зі схемою і фото таблицею, під час огляду ділянки дороги у м.Кривий Ріг, вул.Маршака перед початком перехрестя виявлено слід гальмування автомобіля Шевроле на лівій за напрямком руху частині дороги на відстані 2,9 м від краю дороги, виявлено сліди гальмування автомобіля Форд на правій частині дороги на відстані 7,5 і 5,8 м відповідно від краю дороги, а також сліди счесу на лівому боці автомобіля Форд, на відстані 3,3 м від передньої частини, та на передній правій частині автомобіля Шевроле, на відстані 1,5 м. від передньої частини (а.с.7-17 т.2). Вказані дані, на думку суду, узгоджуються з показаннями потерпілого щодо раптової зміни руху автомобілем обвинуваченого в момент його обгону.

Крім того, згідно висновку судової автотехнічної експертизи №19/10.1-116 від 19.08.2016, який, на думку суду, є належно вмотивованим і науково-обгрунтованим, водій автомобіля автомобіля Chevrolet Lacetti ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів, а водій мікроавтобусу «Ford Transit» ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти зіткненню автомобілів. У діях водіях ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України. У діях водія ОСОБА_6 щодо керування мікроавтобусом «Ford Transit» вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настанням події ДТП, а.с.106-110 т.2.

Як випливає з висновку експерта №262 від 17.02.2016 (а.с.35-37 т.2), виявлене у потерпілого тілесне ушкодження могло бути утворене від ударної дії тупого твердого предмета, яким могла бути деталь салону автомобіля, так і при ударі об таку деталь. Термін його виникнення може відповідати 13.12.2015.

З показань свідка ОСОБА_10 відомо, що він перебуваючи по вул.Маршака в якості пішохода бачив рух мікроавтобуса під керуванням ОСОБА_6 , останній рухався ближче до центру проїзної частини. Коли останній почав здійснювати маневр вліво і частково перебував на зустрічній смузі руху, відбулося зіткнення з автомобілем потерпілого, який намагався здійснити обгін. При цьому бачив увімкнений на мікроавтобусі сигнал повороту.

Однак, показання даного свідка, в т.ч. надані ними під час слідчого експерименту від 13.08.2016, проведеного в ході судового розгляду кримінального провадження (а.с.178-192 т.3), в частині неправомірних дій потерпілого суд оцінює критично, оскільки, по-перше, даний свідок перебуває в дружніх стосунках з обвинуваченим, по-друге, його показання є суперечливими, непослідовними у порівнянні з його поясненнями під час проведеного слідчого експерименту та не узгоджуються з даними протоколу огляду місця події.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами, повно і всебічно перевіреними судом під час судового засідання, зокрема:

- протоколами слідчих експериментів, проведених від 16.02.2016, 19.04.2016, 11.07.2016 з участю потерпілого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_9 відповідно, які узгоджуються з їх показаннями і якими підтверджується місце, обставини ДТП, а.с.50-62 т.2;
- протоколами слідчих експериментів, проведених від 16.02.2016 та 11.07.2016, з участю обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.44-49, 95-99 т.2).

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, які всебічно, повно й неупереджено досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, допустимими, достовірними і достатніми для висновку суду поза розумним сумнівом щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
При цьому, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд оцінює їх критично, оскільки вони є неспроможними і суперечливими та спростовуються як показаннями потерпілого так і протоколом огляду місця події та схемою ДТП, підписаною самим обвинуваченим, в частині місця і характеру механічних ушкоджень автомобілів, місця контакту автомобілів. Водночас суд враховує, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку (п.10.4 ПДР України), що в даному випадку дотримано не було.
Доводи захисника про недопустимість висновку судово-автотехнічної експертизи, протоколів слідчих експериментів з участю ОСОБА_6 суд відхиляє, оскільки до їх проведення останньому розяснювалось право відмовитись надавати показання щодо себе, а також враховуючи проведення за ухвалою суду слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 , в ході якого він підтримав свої показання під час досудового розслідування. Щодо тверджень захисника про порушення порядку проведення судово-медичної експертизи потерпілого, то вони, на думку суду, є надуманими, саме дослідження проведено з оглядом потерпілого та в ході судового розгляду жодних клопотань про призначення додаткової судової медичної експертизи стороною захисту не заявлялось.
Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного.
Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості .
Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_6 , який посередньо характеризується за місцем проживання, працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте судимість на цей час погашена.
Обставин, які пом`якшують і які обтяжують покаpання, судом не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень в межах санкції ст. 286 ч. 1 КК України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, звільнивши його від покарання у зв`язку з закінченням строків давності згідно до положень ст.49,74 КК України.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта, які є документально підтвердженими, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення 49500 грн. матеріальної шкоди з ТзДВ «Страхова компанія «Глобус»; про стягнення 84760 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. франшизи, та 20000 грн. моральної шкоди з ОСОБА_6 .
В судовому засіданні потерпілий і представник потерпілого позов підтримали повністю.
Обвинувачений в судовому засіданні позов не визнав.
Представник цивільного відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Глобус» подав до суду заперечення проти позову та розгляд справи без його участі. Посилається на те, що ні обвинувачений ні потерпілий у визначеному законом порядку не звертались до страхової компанії про страхове відшкодування шкоди, рішень у зв`язку з цим не приймалось. Відшкодування шкоди можливе у випадку доведеності вини ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про цивільний позов суд дійшов до такого висновку.
Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст.22, 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок, в тому числі страховиком з урахуванням положень статті 999 ЦК України, Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Така заява має містити: а) найменування страховика, якому подається заява, б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно до ст.36 даного Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідальність ОСОБА_6 застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Глобус». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю, становить 100 000 грн., за шкоду , заподіяну майну, - 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн., а.с.78 т.3.
Внаслідок ДТП з участю ОСОБА_6 і ОСОБА_4 настав страховий випадок.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 не звертався до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, рішень про здійснення страхового відшкодування чи про відмову в його відшкодуванні не приймалось. Тому доводи потерпілого про порушення його майнових прав саме ТзДВ «Страхова компанія «Глобус» є необґрунтованими, у зв`язку з цим в частині позовних вимог до ТзДВ «Страхова компанія «Глобус» слід відмовити.

Разом з цим, згідно заключення експертного автотоварознавчого дослідження №Д37/05/16 від 31.05.2016, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 завдано шкоду належному потерпілому автомобілю в загальному розмірі 131460 грн., а.с.11-50 т.3. Також потерпілим згідно квитанцій від 12.05.2016 і від 13.12.2015 витрачено 2000 грн. на проведення автотоварознавчого дослідження та послуги евакуатора автомобіля 800 грн., а.с.51,56. Всього загальний розмір майнової шкоди становить 134260 грн. Тому, враховуючи ліміт відповідальності страхової компанії, позов у цій частині слід частково задовольнити і стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану автомобілю, в розмірі 84 760 грн. (1340=84760), а також франшизу в розмірі 500 грн.
Також, згідно до ст.133,137 ЦПК України підлягають до стягнення документально підтверджені витрати потерпілого на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн., а.с.57-61 т.3.
Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.
Згідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст.1167 ЦК України).
Визначаючи розмір моральної шкоди, дотримуючись роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень здоров`я, що порушують нормальні життєві зв`язки потерпілої та викликають фізичні і моральні страждання, тривалість розладу її здоров`я.
Згідно до ст.26-1 вищевказаного Закону, моральна шкода відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто 100000*5%=5000 грн.
Тому, з урахуванням викладеного, обставин справи, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди внаслідок ДТП і ушкодження здоровя, розмір якої суд оцінює в 10 000 грн. згідно принципу розумності та справедливості. Таким чином позов в потерпілого в цій частині необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 , відповідальність якого застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Глобус», моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (10 000 5 000 = 5 000).
Керуючись ст.ст.128,368-370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України від призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ТзДВ «Страхова компанія «Глобус», ОСОБА_6 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 84760 грн., франшизу в розмірі 500 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. У позовних вимог ОСОБА_4 до ТзДВ «Страхова компанія «Глобус» відмовити.
Речові докази: мікроавтобус Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити у володінні ОСОБА_6 ; автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - залишити у розпорядженні ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 1540 грн. 70 коп. за проведення судової експертизи №19/10.1-116 від 19.08.2016.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: