Ухвала
Іменем України
03 грудня 2018 року
м. Київ
справа № 235/6875/16-к
провадження № 51-6040ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений вказує на незаконність оскаржуваних судових рішень.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Так, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень (як вироку, так і ухвали) на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу. Натомість засуджений у касаційній скарзі, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, вимоги засудженого до касаційного суду є неповними та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, оскільки засудженим не зазначено, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги після скасування вироку суду першої інстанції. При тому, що засуджений не зазначає, що касаційний суд має зробити з ухвалою апеляційного суду, якою оскаржуваний вирок було залишено без зміни.
Також в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги взагалі не додано копій оскаржуваних вироку та ухвали.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3