ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/535/2018 Номер провадження 11-кп/814/398/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , в його інтересах захисника ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 9 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , родженця смт. Машівка Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, гр.. України, освіта середня-спеціальна, військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 6578 грн.
Вирішено долю речових доказів

За вироком суду ОСОБА_9 , 24.05.2018 року близько о 21 години 20 хвилин, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «СНЕVROLET ТАСUМА», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Миру в с. Селещина Машівського району Полтавської області зі сторони смт. Машівка в напрямку м. Полтава, де доїжджаючи до перехрестя з вулицею Рябіновою в с. Селещина Машівського району, поблизу будинку № 2 по вул. Рябіновій с. Селещина, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України при виявленні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій ОСОБА_9 об`єктивно спроможний був виявити, так як видимість елементів дороги на момент ДТП становила 48 м. при ближньому світлі фар, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалася на велосипеді по краю правої частини автодороги у попутному із автомобілем напрямку, в результаті чого потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження не сумісні з життям та загинула на місці пригоди. Після наїзду ОСОБА_9 не вжив заходів для надання допомоги потерпілій ОСОБА_12 та зник з місця події.
У поданій апеляційні скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно свого підзахисного ОСОБА_9 змінити та призначити йому мінімальний строк покарання, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_9 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_9 під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскілки під час судового розгляду обвинувачений заперечував даний факт, а посилання суду на протокол слідчого експерименту від 07.06.2018, під час якого ОСОБА_13 не заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та пояснення ОСОБА_9 , відібрані невідомою особою під час проведення медичного огляду, суперечить обов`язку суду обґрунтовувати свої висновкилише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Натомість захисник звертає увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження наявний акт медичного огляду на стан сп`яніння від 25.05.2018, згідно якого у ОСОБА_9 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (т.1, а.с. 194).
Необхідність призначення більш м`якого покарання, захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, усвідомив тяжкість вчиненого ним злочину та щиро розкаявся, просив пробачення у потерпілої, має намір відшкодувати завдану шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_9 також просить пом`якшити призначити йому покарання та виключити з мотивувальної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_9 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначає, що на момент вчинення ДТП працював охоронником, мав табельну зброю, а тому не міг перебувати у стані сп`яніння, викривальні показання 25.05.2018 з цього приводу дав під тиском слідчих.
Просить пом`якшити покарання, оскільки апелянт має молодий вік, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та бажає матеріально допомогти потерпілій.
Прокурор ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити за ч.2 ст.286 КК України на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Необхідність призначення більш суворого покарання прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам ДТП та поведінки обвинуваченого вцілому, не врахував думку потерпілої сторони про необхідність призначення суворого покарання.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_14 на підтримку своїх апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримувала власну апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив смерть потерпілої ОСОБА_12 , відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_9 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.
Твердження в апеляційній скарзі прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.
Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, який характеризується позитивно, злочин вчинив вперше, до відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину та вірно зазначив про відсутність обставин що пом`якшують покарання.
Судом не залишено поза увагою також і те, що ОСОБА_9 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.67 КК України є обставиною, що обтяжує покарання. При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника та обвинуваченого про те, що дана обтяжуюча обставина не підтверджується зібраними по справі доказами.
Так, із змісту протоколу слідчого експерименту від 7 червня 2018 року (т.1 а.с.174-179) вбачається, що ОСОБА_9 в день ДТП 24 травня 2018 року близько 20 год. випив 0,5 л. горілки а через деякий час ще 100-200 гр. горілки, після чого рухаючись на автомобілі «СНЕVROLET ТАСUМА», д.н.з. НОМЕР_1 зкоїв наїзд на велосипедиста та покинув місце ДТП.
Такі ж дані про час та розмір випитого наявні у поясненні ОСОБА_9 під час проведення медичного огляду на стан сп`яніння 28 травня 2018 року, проведеного лікарем Машівської ЦРЛ (т.1, а.с.194).
Зі змістом обох цих документі ОСОБА_9 погодився та засвідчив їх своїм підписом.
Таким чином, наведені вище обставини поза розумним сумнівом указують на те, що ОСОБА_9 під час скоєння ДТП 24 травня 2018 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Доказів того, що на обвинуваченого вчинявся незаконний вплив з боку органу досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять.
Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції правильно визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_9 є неможливим та суперечить загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 є надмірно м`яким або суворим, а тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку в цій частині.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , в його інтересах захисника ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 9 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4