Ухвала
Іменем України
07 травня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-5934 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2018 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 10 грудня 2015 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ст. 391, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, звільнений 15 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2018 року вказаний вирок змінено, виключено обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину.
В решті вирок залишено без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 28 грудня 2016 року, приблизно о 03.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , пошкодивши металеву скобу навісного замка, проник у господарське приміщення між другим та третім поверхами, звідки повторно, таємно викрав велосипеди потерпілих ОСОБА_6 вартістю 1832,5 грн. та ОСОБА_7 вартістю 1347,5 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про зміну оскаржуваних судових рішень та звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Вважає, що суд не достатньо врахував дані про його особу, та наявні пом`якшуючі покарання обставини та поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину та під час досудового розслідування.
Мотиви суду
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів захисника про порушення щодо ОСОБА_8 загальних засад призначення покарання та звільнення від його відбування, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про його особу, а саме те, що засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, вчинив новий злочин маючи не зняті та не погашені судимості.
Обставиною, що пом`якшує покарання визнано щире каяття, а обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на це, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання яке наближене до мінімального, встановленого в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, але не знайшов підстав для звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, яке слід відбувати реально, суд не порушив вимог статей 6567 КК України, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано змінив вирок, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції засудженого, аналогічних доводам касаційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості,з якими погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 25 січня 2018 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3