Номер провадження: 11-сс/785/1149/18
Номер справи місцевого суду: 496/2611/18, 1-кс/496/1085/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року про накладення арешту на автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000566 від 28 червня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_8 із застосуванням заборони користування вказаним автомобілем.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власниці майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме:

- автомобіль, на який накладено арешт, не розглядається в якості речового доказу у кримінальному проваджені;

- власник майна не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження оскільки не є підозрюваним або обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Абзацом 2 ч.4 ст.170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Висновки слідчого судді про доцільність накладення арешту на автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 апеляційний суд вважає правильним, оскільки на теперішній час слідчим відділом Біляївського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000566 від 28 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Так, 28 червня 2018 року на оглядовому майданчику для транспортних засобів «Сервісного центру МВС України 51-52», було тимчасово вилучено автомобіль марки КИА Спортадж, д/з НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що під час огляду автомобілю було виявлено, що маркування ідентифікаційного номеру двигуна вказаного транспортного засобу знищено шляхом зняття поверхневого шару металу поза заводських умов. Для встановлення первинного ідентифікаційного номеру двигуна необхідно провести демонтаж його навісного обладнання, а у разі необхідності демонтаж самого двигуна та додаткове дослідження в лабораторних умовах.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 є предметом злочину, передбаченого ст.290 КК України, а отже відповідає критеріям майна третьої особи, на яке, відповідно до положень ч.4 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які… зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, оскільки поверхня двигуна автомобілю має сліди знищення шляхом значного зняття шару металу з первинним маркуванням ідентифікаційного номеру двигуна, а також слідів сточування номерного майданчика поза заводських умов, апеляційний суд приходить до висновку, що арештоване майно відповідає і критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України також може бути накладений арешт.

Разом з цим, відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що у вересні 2015 року громадянка ОСОБА_8 придбала у власність автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 ідентифікаційний номер кузову автомобіля НОМЕР_2 (а.п.24).

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

До придбання вищевказаного автомобіля покупцем було проведено незалежне

експертне дослідження ідентифікаційних номерних знаків автомобіля, (акт № 248237

спеціального дослідження транспортного засобу Науково-дослідного Бюро судових

експертиз) від 11.09.2015 року наявний в матеріалах судової справи (а.п.76).

За наслідками спеціального дослідження ідентифікаційні номери представленого

транспортного засобу на момент дослідження не змінювалися.

24 червня 2018 року володільцем було втрачено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, що спонукало її звернутися до сервісного центру з метою відновлення втраченого свідоцтва.

Під час перевірки автомобіля у сервісному центрі відповідальним працівником було виявлено було виявлено механічне пошкодження номеру двигуна автомобілю і за вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ст.290 КК України.

На даному етапі досудового розслідування відсутні будь-які докази, які б спростовували той факт, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем арештованого автомобілю.

Слідчий суддя накладаючи арешт на автомобіль з забороною користування майном застосував такий спосіб арешту майна, який суттєво позначається на інтересах власниці майна. При цьому слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що Правилами дорожнього руху України експлуатація транспортного засобу з ознаками підробки номерів агрегатів заборонений, проте не зазначив, яким саме пунктом Правил дорожнього руху України встановлена така заборона.

Апеляційний суд не може погодитися з зазначеним висновком слідчого судді, оскільки підстави для заборони експлуатації транспортних засобів визначені в пункті 2.9 Правил дорожнього руху України, проте підстава, яка зазначена в оскаржуваній ухвалі слідчого судді в Правилах дорожнього руху відсутня.

Апеляційний суд вважає, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт майна з забороною розпорядження арештованим автомобілем, з метою запобігання можливості його відчуження і таке обмеження права власності ОСОБА_8 буде співрозмірним завданням кримінального провадження.

Пунктом 2 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2018 року, якою накладено арешт на автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», д/з НОМЕР_1 , який знаходиться у власності ОСОБА_8 із застосуванням заборони користування вказаним автомобілем у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000566 від 28 червня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «KIA» моделі «Sportage», зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 , № рами (шасі) НОМЕР_2 , 1997 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження зазначеним автомобілем.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4