Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 18 жовтня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2018 року прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту шляхом позбавлення права на відчуження майном квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,6 кв.м., яке належить територіальній громаді міста Києва.

Клопотання обґрунтовано тим, що Київською місцевою прокуратурою №4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000200 від 18.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, до Київської місцевої прокуратури №4 через прокуратуру міста Києва, надійшов лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №056/95-4792/4 від 29.09.2017 року про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993, виданого Комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району згідно з розпорядженням (наказом) №3546ж від 06.09.1993, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, о підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.04.2016 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому, 06.10.2016 року ОСОБА_5 подав до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року у справі №742/3023/16-ц, задоволено заяву ОСОБА_5 до Київської міської державної адміністрації про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Київську міську раду не було залучено до справи в якості заінтересованої особи.

В зв`язку із чим, Київська міська рада звернулась до апеляційного суду Чернігівської області з апеляційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 17.01.2017 року, апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 31.10.2016 року скасовано.

Заяву ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2017, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17.01.2017 року залишено без змін.

Поряд із цим, встановлено, що 02.12.2016 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер1853, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому, 05.12.2016 року між ОСОБА_5 «Продавець» та ОСОБА_7 «Покупець» 05.12.2016 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Даний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_8 , серія та номер: 2609.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32722069 від 05.12.2016 року, приватний нотаріус ОСОБА_8 , Прилуцький міський нотаріальний округ, Чернігівська область.

Крім того, 13.01.2017 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 66, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_8 , де ОСОБА_9 «Продавець» передає у власність ОСОБА_10 «Покупцю» вищевказану кватиру.

Поряд із цим, встановлено, що 04.02.2017 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_11 посвідчено іпотечний договір, серія та номер: 36, згідно з яким ОСОБА_12 надав у позику ОСОБА_10 400 000,00 грн., зі строком остаточного повернення до 01.03.2017 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.03.2017 задоволено позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнавши за ОСОБА_13 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, вказані договори порушують право власності територіальної громади на майно, яке в силу відумерлої спадщини, повинно перейти у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Отже, встановлено факт протиправного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

В результаті вказаних дій право власності перейшло до ОСОБА_13 .

У зазначеному кримінальному проваджені майно квартира загальною площею 28,6 кв.м. по АДРЕСА_2 , у повному обсязі відповідає критерієм, зазначеним у статті 98 КПК України, які встановлені для речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки зазначений об`єкт нерухомого майна є об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом. Окрім того, зазначене майно є беззаперечним доказом вчинення кримінального правопорушення та має важливе доказове значення для цього кримінального провадження.

Таким чином, з метою виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України), що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно, яке на цей час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано.

Враховуючи, що вищевказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб, з урахуванням того, що у разі незастосування даного заходу забезпечення, майно може бути втрачене.

В судовому засіданні прокурор зазначила, що майно на яке вона просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 від 15.06.2018 року квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000200 від 18.10.2017 року.

Слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 18.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28,6 кв.м., яке належить територіальній громаді міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1