Справа №490/2199/18 04.06.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018 року, якою
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю с. Струмок, Татарбунарського району, Одеської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України,
продовжено строк тримання під вартою до 22 липня 2018 року

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Зазначає, що у разі, якщо суд дійде до необхідності обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, вважає, що можливим і достатнім запобіжним заходом, який можна застосувати до нього є особисте зобов`язання або домашній арешт.

__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/784/263/18 Слідчий суддя: ОСОБА_8

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

про продовження строку

тримання під вартою

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018р. підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22.07.2018 р. з можливістю внесення застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 61 6700 грн., визначеному ухвалою від 27.03.2018р. слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва та з покладенням у разі внесення застави на обвинуваченого обов`язків, визначених цією ж ухвалою.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що ухвала суду є незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що слідчим суддею не взято до уваги, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою не відповідає вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України.

Зазначає, що в клопотанні про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обгрунтовує тими ж самими доказами щодо обґрунтованої підозри та наявних ризиків, які раніше вже були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Вказує, що рішення слідчого судді не відповідає вимогам положень ст.8 КПК України та правовій позиції, яка викладена Конституційним Судом України в мотивувальній частині рішення по справі № 1-28/2017 від 23 листопада 2017р., а також практиці Європейського Суду з прав людини.

Твердить, що слідчий суддя жодним чином не мотивував на підставі яким доказів, наданих до клопотання, він дійшов до висновків про доведеність наявності висновків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Також, звертає увагу, що ухвала суду не містить належного викладу обставин, які свідчать про те, що ризики, які зазначались при обранні запобіжного заходу не зменшились, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зазначає, що сторона захисту не погоджується з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 буде здійснювати вплив на свідка ОСОБА_9 .

Зазначає, що вказаний свідок є кадровим офіцером Збройних Сил України, прокурором військової прокуратури Південного регіону України та вважає, що можливість тиску на нього з боку підозрюваного є практично неймовірною.

Стверджує, що відсутній ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду.

Вважає необґрунтованими доводи суду щодо відсутності у нього місця проживання та соціальних зв`язків в м. Миколаєві.

Наголошує на тому, що незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 виключає його перебування в умовах СІЗО.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Миколаївській області , погодженого з прокурором щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 18.03.2018р. близько 16 год. 40 хв.. перебуваючи на вулиці поблизу військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, розташованою за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18-а оголосив прокурору військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 , як службовій особі, яка займає відповідальне становище, пропозицію надати неправомірну вигоду матеріального характеру у виді грошових коштів у розмірі 60 тис.грн. за не повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину за ч.4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000136 від 20.03.2017 року та закриття вказаного кримінального провадження. При цьому підозрюваний усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, всупереч вимогам ст. 68 Конституції України.
Одразу після цього, прокурор ОСОБА_9 , на виконання вимог п.4 ч. 1 ст.24 Закону, доповів керівництву військової прокуратури регіону у формі рапорту про вказану подію, за результатами розгляду якого зареєстроване кримінальне провадження №0000094 від 18.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України та розпочато досудове розслідування.
25.03.2018 року близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в службовому кабінеті №15 військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, надав прокурору військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 як службовій особі, яка має відповідальне становище, неправомірну вигоду матеріального характеру у виді грошових коштів у розмірі 60 тис.грн. за не повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину за ч.4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000136від 20.03.2017 року та закриття вказаного кримінального провадження.
Після чого, 25.03.2018 року ОСОБА_6 було затримано та 26.03.2018 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з правом внесення застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 616700 гривень.
В клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 наведено ряд процесуальних дій, які необхідно виконати та зазначено, що вони мають суттєве значення для отримання доказів, які в сукупності з іншими доказами можуть, як підтвердити так і спростувати вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.
Окрім того, зазначено, що закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п.2 ч.1 ст. 219 КПК України виявлялось не можливим, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, великим обсягом та специфікою слідчих та процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.
Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що під час розгляду вказаного питання судом встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається із наданих матеріалів, 26.03.2018 року ОСОБА_6 затримано та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з правом внесення застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 616700 гривень.

16.05.2018 р. слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Зазначене клопотання подане в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України, а його зміст відповідає вимогам ч. 3 вказаної статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з загальними правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування такого виду запобіжного заходу вперше.

На переконання Апеляційного суду слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України).

Зокрема, здобуті під час досудового розслідування докази в повній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та є достатніми у сенсі положень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході проведення огляду мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 (протокол огляду від 29.03.2018р.), встановлено, що останній здійснював переписки в програмі для спілкування «Viber» з деякими особами. В ході цих переписок ОСОБА_6 детально обговорював обставини щодо кримінального провадження № 0000136 від 20.03.2017р., в якому йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України. Отримував від цих осіб певні консультації та поради.

Отже, перебуваючи на волі ОСОБА_6 , з метою уникнути кримінальної відповідальності матиме змогу використовувати зв`язки які він має (як колишній керівник ДП «Суднобудівний завод імені 61 Комунара») в правоохоронних та інших органах.

Окрім того, підозрюваний матиме можливість чинити опір на свідка ОСОБА_9 з метою схилення останнього до зміни показів, переслідуючи при цьому мету уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, як видно з матеріалів провадження ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності (постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.09.2016р.) за ст. 185-4 КУпАП (злісне ухилення свідка від явки до прокурора під час досудового розслідування). Вищенаведене свідчить про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового слідства та суду.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про не зменшення на час постановлення оскаржуваної ухвали раніше заявлених ризиків, передбачених п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідка.

Так, з урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним ОСОБА_6 злочину, вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, та неможливості запобіганню іншим ризикам шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливості завершення досудового розслідування у встановлені Законом строки, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що просить захисник, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи апелянта з приводу того, що обвинувачений не буде впливати на свідка у кримінальному провадження не є слушними, оскільки викладене є лише думкою захисника та не підтверджується матеріалами провадження.

Окрім того, захисник як в апеляційній скарзі так і в суді апеляційної інстанції не навів доказів того, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: