Ухвала
Іменем України
15 червня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-6761 ска 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року зазначену постанову залишено без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а провадження у справі закрити.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац 6 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду. Такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
При цьому, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що у спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає ( частини 2, 10 ст. 294).
Таким чином обмеження права на касаційне оскарження рішення апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст. 294 КУпАП, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, постанова Краснокутського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3