Справа № 357/2933/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 22 червня 2018 р., укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше судимого вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який сплачений, не працюючого офіційно, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України

У С Т А Н О В И В:

У підготовче судове засідання надійшла угода про визнання винуватості, укладена 22 червня 2018 р. між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 згідно якої відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

12 лютого 2016 р. солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (з 30 червня 2017 року військова частина НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) від 2 травня 2016 року №125 його призначено на посаду старшого механіка-водія 1 танкової роти танкового батальйону групи цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .

23 липня 2016 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №213 солдату ОСОБА_4 було надано відпустку строком на 15 діб, з якої він 8 серпня 2016 року мав повернутися до цієї ж військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .

16 серпня 2016 р. згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №241 солдата ОСОБА_4 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 8 серпня 2016 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_2 , дислокованої по АДРЕСА_2 .

В період з 8 серпня 2016 року по 16 березня 2018 року солдат ОСОБА_4 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

16 березня 2018 р. солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки та керуючись ч. 1,2 ст. 76 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ст. 407 ч.4 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

ОСОБА_4 у судовому засіданні беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин, передбачений ст. 407 ч. 4 КК України віднесений до умисного тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом визнаються: щире каяття, є учасником АТО.

Обставиною, яка обтяжує його покарання судом визнається рецидив злочинів п.1 ч.1 ст. 67 КК України.

Вищевказана угода між прокурором і ОСОБА_4 не суперечить вимогам КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони уклали угоду добровільно.

Узгоджене між прокурором і ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам закону, а саме: ст.ст. 50,75,76 КК України та зазначеному у санкції ч.4 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 раніше судимий вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., який сплачений.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати, відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,367-371,373,374,474,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 червня 2018 р., укладену між прокурором військової прокурори Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000182 від 19.04.2017 р.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.474,473,394,424 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області