Справа № 487/2399/17
Провадження № 1-кп/487/106/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України,українця, освіта неповна середня, навчається у 10 класі Миколаївської ЗОШ 1-111 ступенів №18 , зареєстрованого та проживає разом із мамою за адресою АДРЕСА_1 , раніше до нього не застосовувались примусові заходи виховного характеру,-
-за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч 2 ст.125 КК України,
учасники судового провадження:
сторона обвинувачення : прокурор ОСОБА_4 ,неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6
сторона захисту : неповнолітній ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8
за участі представників служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради ОСОБА_9 та ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В:
16.01.2017 року приблизно о 16 год.00 хв. неповнолітній ОСОБА_3 перебував біля перукарні "Алекс", розташованій по вул. Озерна,21 у м.Миколаєві, де зустрів свого наочно знайомого ОСОБА_5 .
Під час зустрічі у ОСОБА_3 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_5 .
Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_3 , із своєї сумки , яка знаходилась на поясі, дістав розкладний ніж, яким наніс один удар ОСОБА_5 в область лівої сідничної ділянки, яким завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої сідничної ділянки, яка могла утворитись від однієї ударної дії якогось гостро-ріжучого предмету типу клинка ножа, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень , що спричинило короткочасний розлад здоров`ю.
Суспільно небезпечне діяння вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України , а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 частково погоджуючись із клопотанням прокурора про застосування до нього примусових заходів виховного характеру суду пояснив, що умислу наносити тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не мав. Взагалі в той день, 16.01.2017 року він потерпілого ОСОБА_5 не бачив. Вважає, що останній його оговорив, бо в них були неприязненні відносини між собою.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_3 є її сином,якого вона виховує сама без батька.
16.01.2017року до неї додому приїхали працівники поліції та повідомили , що її син ОСОБА_3 наніс ножем тілесні ушкодження ОСОБА_5 і що того забрала швидка допомога. Вона побалакала із сином, і він все заперечив, та повідомив, що взагалі в цей день ОСОБА_5 не бачив. Також ОСОБА_7 суду показала, що бачила в сина ніж , але то було давно, і з 2015 року її син ножа не мав.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він та його знайомий ОСОБА_11 16.01.2017року знаходились біля перукарні "Алекс", що розташована по вул. Озерній в м.Миколаєві. До них підійшов ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 . ОСОБА_12 почав хизуватись ножем, тримаючи його в руці та покручуючи ним. Потім він підійшов ближче до нього( ОСОБА_14 ) та ціленаправлено наніс йому удар цим ножем в область сідничної ділянки. Йому стало боляче, він замітив кров на нозі, а ОСОБА_15 в цей час сміявся та сказав, що хотів його налякати. Але потім вибачився та пішов геть. Він пішов додому, де його бабуся викликала йому швидку допомогу і його забрали в лікарню.
Законний представник потерпілого ОСОБА_6 суду показала, що 16.01.2017 року вона була на роботі і їй зателефонував її син ОСОБА_16 та повідомив, що в нього рана. Коли вона прийшла додому , її мати їй повідомила,що онук ОСОБА_17 прибіг додому і в нього на нозі була кров. Він їй сказав, що ОСОБА_12 наніс йому ножем тілесне ушкодження і тоді вона викликала швидку допомогу, яка забрала їх у лікарню. Також ОСОБА_6 суду показала, що між її сином і ОСОБА_18 були неприязнені відносини і останній декілька разів бив її сина.
Неповнолітній свідок ОСОБА_19 , допитаний судом в присутності його матері ОСОБА_20 та педагога ОСОБА_9 суду показав, що взимку 2017 року він із своїм другом ОСОБА_21 знаходились біля перукарні "Алекс", що розташована по вул. Озерній в м.Миколаєві. До них підійшов ОСОБА_12 зі своїм товаришем і ОСОБА_12 дістав ніж та почав махати ним , тримаючи його в руці та покручуючи ним. Потім він все ближче і ближче підходив до ОСОБА_22 та випадково, як йому здалось , щоб налякати того, наніс йому удар цим ножем в область сідничної ділянки. Співак сказав, що він не хотів завдавати удару та пішов геть. Волинець ОСОБА_22 плакав, казав, що йому боляче і вони відвели його додому.
Факт нанесення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_23 підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення та змістом витягу з кримінального провадження, з якого вбачається, що інформацію про нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_18 16.01.2017року біля 16 год.30 хв. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кваліфікувавши ці дії за ч.2 ст.125 КК України.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 17.01.2017 року,проведеної за допомогою фотозйомки видно, що оглянута місцевість , розташована біля будинку №19 по вул.Червоних Майовщиків в м.Миколаєві.
Відповідно до висновку експерта № 93 від 19.01.2017 року вбачається , що у ОСОБА_5 має місце тілесне пошкодження у вигляді колото-різаної рани лівої ягодичної ділянки, яка могла утворитись від однієї ударної дії якогось гостро-ріжучого предмета типу клинка ножа.
Давність утворення тілесного пошкодження незадовго до звернення у лікарню 16.01.2017р.
По ступеню тяжкості дане тілесне пошкодження відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Тілесні пошкодження , що мали місце у ОСОБА_5 не могли утворитись при падінні тіла на площину з висоти власного зросту.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2017року потерпілий ОСОБА_24 за участі законного представника , педагога та понятих на статисті показав на місці та розказав , як йому ОСОБА_12 наносив тілесне пошкодження ножем.
За такого такі докази визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження судом фактичних обставин, а само формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність визнається судом доведеним.
Згідно з вимогами ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобовязаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років, а за тяжкі та особливо тяжкі злочини з чотирнадцяти років.
На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 виповнилося повні 14 років.Оскільки вказане суспільно небезпечне діяння вчинене ним у віці 14 років, а відповідно до вимог ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України настає в загальному порядку, з 16 років то він не є субєктом злочину, з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння.
В силу ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченогоОсобливою частиноюцього Кодексу.
Суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру як, зокрема, у вигляді застереження, обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього(п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України).
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Інші учасники процесу не заперечували проти задоволення клопотання.
У судовому засіданні, законний представник неповнолітнього, ОСОБА_7 яка є його матірю, дала згоду на застосування до сина примусових заходів виховного характеру.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Також судом враховуються, як ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, так і особу винного, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується як позитивно так і негативно. За місцем проживання характеризується позитивно, є солістом «Народного художнього колективу» духового оркестру, в якому займається з 2009 року. ОСОБА_3 не перебуває на обліку в службі у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївсько міської ради. А тому суд вважає, що для перевиховання та виправлення ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягає в забороні ОСОБА_25 відвідувати в нічний час з 22 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади строком на 1 (один) рік.Судові витрати - відсутні.
Керуючись ст. 97, ст. 105 КК України, статтями 497, 498, 499 і 501 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягає в забороні ОСОБА_3 відвідувати в нічний час з 22 год. до 06.00 год. кафе, дискотеки та інші розважальні заклади строком на 1 (один) рік.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва.
Головуючий суддя ОСОБА_1