Справа № 461/6219/18
Провадження № 1-кс/461/7149/18
У Х В А Л А

про надання дозволу на арешт майна

23.08.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна, -

в с т а н о в и в :

старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000168 від 15.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, погодженим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене у на майно, вилучене у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Подане клопотання мотивує тим, що вилучені під час обшуку предмети, речі та документи є такими, в яких зафіксовані відомості про обставини готування та вчинення вказаного кримінального правопорушення, можуть бути використані в якості доказів у даному кримінальному провадженні та є необхідні для призначення і проведення відповідних експертиз, з метою розкриття злочинів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор вимоги клопотання підтримали у повному обсязі, просять клопотання задовольнити.
Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, приходжу до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП у Львівській області розслідується кримінальне провадження № 0000168 від 15.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

21.04.2018 року в ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Toyota LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі автодороги на відрізку Червоноград Ковель у с. Боянець Сокальського району Львівської області виявлено та вилучено наступні речі та предмети, документи, грошові кошти: 3 купюри номіналом по 500 грн.; 1 купюра номіналом 200 грн.; 9 купюр номіналом 100 грн.; 6 купюр номіналом 50 грн.; 4 купюри номіналом 20 грн., що були виявлені та добровільно видані ОСОБА_5 на загальну суму 2980 грн. ОСОБА_6 добровільно видав належні йому грошові кошти, серед яких: 3 купюри номіналом 100 грн.; 17 купюр номіналом 50 грн.; 4 купюри номіналом 20 грн.; 2 купюри номіналом 10 грн. на загальну суму 1250 грн. ОСОБА_7 добровільно видав належні йому грошові кошти, серед яких: 115 купюр номіналом 500 грн.; 27 купюр номіналом 200 грн.; 5 купюр номіналом 100 грн. на загальну суму 63470 грн. 23 купюри номіналом 100 доларів США; 4 купюри номіналом 50 доларів США; 3 купюри номіналом 20 доларів США; 2 купюри номіналом 10 доларів США; 5 купюр номіналом 5 доларів США на загальну суму 2605 доларів США; 2 купюри номіналом 50 євро; 2 купюри номіналом 10 євро на загальну суму 120 євро; 2 купюри номіналом 100 польських злотих; 2 купюри номіналом 50 польських злотих; 1 купюра номіналом 20 польських злотих на загальну суму 320 злотих. ОСОБА_8 добровільно видав належні йому грошові кошти, серед яких: 6 купюр номіналом 200 грн.; 12 купюр номіналом 100 грн.; 3 купюри номіналом 50 грн. на загальну суму 2550 грн. Крім цього під час обшуку ОСОБА_8 виявлено та вилучено протокол про порушення митних правил №0197/20900/17 від 12.01.2018 на 3-х арк. Також, в ході обшуку авто марки «Toyota LAND CRUISER PRADO», д.н.з. НОМЕР_1 виявлено та вилучено моб. тел. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , серед яких: 2 моб. тел. марки «Samsung», 4 моб. тел. марки «iPhone», моб. тел. марки «Xiaomi», моб. тел. марки «Nokia».

21 серпня 2018 року вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, так як у слідства є достатні підстави вважати, що з даних мобільних телефонів невстановлені на даний час спільники ОСОБА_9 контактували між собою та узгоджували дії по отриманню неправомірної вигоди, виявлені грошові кошти можуть бути об`єктами неправомірної вигоди як встановленого випадку так і не встановлених на даний час випадків аналогічних правопорушень, свідчити про причетність до вчинення даного правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним статті 98цього Кодексу.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий в обґрунтування поданого клопотання зазначає про те, що вилучені у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 речі та грошові кошти під час досудового розслідування відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та з метою подальшого забезпечення відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди та враховуючи те, що санкція статті, передбаченої ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі із конфіскацією майна, однак слідчий суддя не може з цим погодитись.

Слідчий в судовому засіданні не довів, що існують ризики, передбачені ч.2 ст.170 КПК України, можливість використання вказаних грошових коштів та майна як доказу, про що в клопотанні не вказано. Слідчий також не довів наявності достатньої підозри вважати, що скоєно кримінальне правопорушення особами у яких вилучене майно та грошові кошти.

При цьому, відповідно до вимог ч.6 ст.170 КПК України, арешт майна з цією метою може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду завдану діями цих осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено про наявність підстав для арешту майна, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

у задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про надання дозволу на арешт майна вилучене у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .