Справа № 643/9121/15-к
Номер провадження 1-кп/643/48/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005613 від 15.10.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянина України, освіта незакінчена вища, розлученого, раніше не судимого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2013 року, близько 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи навмисно з прямим наміром на незаконне заволодіння автомобілем марки Audi моделі А-4, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на громадянина ОСОБА_7 , однак фактично являється власністю ОСОБА_8 , який був припаркований біля будинку № 38 по вул. Блюхера (нині Валентинівська) в м. Харкові. ОСОБА_6 , маючи на меті корисливий мотив, направлений на заволодіння транспортним засобом з метою подальшого розкомплектування та продажу по детально, ввів в оману громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомив їм, що автомобіль марки Audi моделі А-4 належить йому, який він бажає транспортувати до гаражного кооперативу, розташованого по вул. Блюхера (нині Валентинівська) в місті Харкові, з метою полагодження.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, перебуваючи за вказаною адресою, діючи умисно ОСОБА_6 проник у салон вказаного автомобіля, після чого за допомогою громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були обізнані про те, що вчиняються протиправні дії по незаконному заволодінню вказаним транспортним засобом, відштовхали автомобіль на декілька метрів з місця, де він був розташований. Після чого ОСОБА_12 , виконуючи прохання ОСОБА_6 за допомогою тросу причепив автомобіль марки Audi моделі А-4 до автомобілю марки GVM-HOVER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та сів за кермо вказаного автомобіля, не здогадуючись про незаконні дії ОСОБА_6 та почав рух. Одночасно з цим за кермо автомобіля марки Audi моделі А-4 сів сам ОСОБА_6 , а поруч з останнім на пасажирське сидіння сів ОСОБА_9 .

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 повідомив гр. ОСОБА_12 , щоб він на своєму автомобілі GVM-HOVER почав транспортувати автомобіль марки Audi моделі А-4, який був без заведеного двигуна по вул. Блюхера (нині Валентинівська) у м. Харкові.

Рух, зачеплених між собою тросом, автомобілів GVM-HOVER під керуванням громадянина ОСОБА_12 та автомобіль марки Audi моделі А-4 під керуванням ОСОБА_6 був припинений, біля перехрестя вул. Блюхера (нині Валентинівська) та вул. Гарібальді у м. Харкові, внаслідок втручання співробітників Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та надання ОСОБА_12 та ОСОБА_6 законної вимоги зупинити автомобіль.

Таким чином, ОСОБА_6 , незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки Audi моделі А-4, номерний знак НОМЕР_1 , 1995 року випуску, вартість якого згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи № 402 від 26.11.2013 року, складає 15185,00 гривень, котрий належить потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 15185,00 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч.1 ст. 289 КК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, враховуючи, що з дня порушення кримінальної справи минув п`ятирічний термін.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, в зв`язку зі спливом строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 також вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України закриттю за вказаних обставин.

Потерпілий ОСОБА_8 допитаний в ході судового слідства. В судове засідання, призначене на 01 листопада 2018 року не з`явився, оскільки мешкає за межами України.

Суд, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КПК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом 15 жовтня 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст. 12 КК України, цей злочин є злочином середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно з обвинувальним актом 15 жовтня 2013 року і ця обставина під час розгляду справи не заперечувалася.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Враховуючи наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, підтриманого його захисником, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в його письмовій заяві від 01.11.2018 року, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_6 є злочином середньої тяжкості, та з моменту скоєння злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про його звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 289 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Стосовно ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 128-129 КПК України, суд роз`яснює потерпілому ОСОБА_8 його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства та залишає позов ОСОБА_8 , який був пред`явлений в даному кримінальному провадженні, без розгляду.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 в доход держави.

Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання, негайно скасувати.

Речові докази - автомобіль марки Audi моделі А-4, номерний знак НОМЕР_1 , технічний паспорт на зазначений автомобіль, довіреність, ключі від автомобіля, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , залишити у його володінні.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши йому право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , в доход держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи № 3777 від 21.11.2013 586 (п`ятсот вісімдесят шість) грн. 80 коп., на проведення експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 886/13 від 28.12.2013 року - 586 (п`ятсот вісімдесят шість) грн. 80 коп., на проведення автотоварознавчої експертизи № 402 від 26.11.2013 391 (триста дев`яносто одна) грн. 20 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1