Провадження №: 1-кп/752/1659/18
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
18.10.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0006272 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
кримінальне провадження № 0006272 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, надійшло із обвинувальним актом із Київської місцевої прокуратури № 1 10.09.2018 року.
ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
10.09.2018 року судом винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити справу до судового розгляду по першій інстанції, оскільки вона підсудна даному суду, підстав для закриття провадження немає.
Обвинувачений не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, вважаю, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підлягає поверненню прокурору.
Даний обвинувальний акт, враховуючи місце вчинення злочину, підсудний Голосіївському районному суду м. Києва.
Підстав для закриття чи зупинення провадження у справі на даній стадії немає.
Разом з тим, суддя вважає, що надісланий до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунутому в порядку, встановленому КПК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений повинні знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Європейський Суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінекі проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий суд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яка стосується відповідних фактів, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52).
У постанові від 24.11.2016 року № 5-328 кс Верховний Суд України зазначив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
В даному випадку, суд вважає, що фактичні обставини провадження та формулювання обвинувачення є неконкретними. Вказане позбавляє можливості сторону захисту, належним чином здійснювати свій захист під час судового розгляду, крім того, може призвести до скасування будь-якого прийнятого судом кінцевого рішення у зв`язку із порушенням права на захист обвинуваченого.
Так, дії ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Разом з тим, на думку суду, в обвинувальному акті взагалі не вказані фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення, зокрем,а в акті відсутні будь-які посилання на обєктивну сторону інкримінованого обвинуваченому злочину, в тому числі не вказано час, місце, спосіб вчинення злочину, не зазначено, в яких саме діях з боку ОСОБА_3 було виявлено склад інкримінованого йому злочину, констатовано лише факт виявлення наркотичного засобу на відкритій ділянці місцевості.
Вищевказане унеможливлює призначення справи до судового розгляду та повинно бути усунуто прокурором.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 292, 314 КПК України, суд
ухвалив:
обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0006272 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1