Справа № 738/2016/17
№ провадження 1-кп/738/30/2018
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000191 від 13.04.2017 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, спосіб заробітку няня , на утриманні двоє малолітніх дітей 2008 та 2013 р.н., мешкаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому , що 01 березня 2017 року близько 19.00 год., знаходячись на порозі будинку АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно нанесла один удар кулаком своєї руки в ділянку перенісся ОСОБА_8 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді параорбітальних гематом обох очей, що відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи № 113 від 01.11.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.125 ч.1 КК України .

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину інкримінованого їй обвинувачення не визнала та показала , що потерпілу вона не била . Коли обвинуваченій стало відомо , що нібито потерпіла ОСОБА_8 причетна до розклеювання по селу принизливого характеру листівок про неї , вона разом з подругою ОСОБА_9 , своїм чоловіком ОСОБА_10 та сином подруги ОСОБА_11 поїхали до будинку потерпілої. ОСОБА_3 та її подруга постукали у хвіртку , після чого до них вийшла потерпіла ОСОБА_8 , та почувши про що з нею мають намір розмовляти, вона запросила гостей до будинку . Де показала обвинуваченій та свідкові листи , які надходили на адресу потерпілої з питань повернення кредиту . Після того , як потерпіла зрозуміла , що ніяких пояснень щодо своїх питань вона не отримає , вирішила вийти з приміщення , але потерпіла їй не дала цього зробити , тримала руку на клямці дверей , а ОСОБА_3 правою рукою тягла на себе двері , намагаючись їх відкрити . В цей час ліву руку ОСОБА_3 смикала матір потерпілої ОСОБА_8 , тягнула за фалангу пальця , де була обручка , а потім і потерпіла ОСОБА_8 смикнула обвинувачену за вказівний палець , обвинувачена ОСОБА_3 в цей час штовхнула від дверей потерпілу і через невеликий отвір, що утворився після зусиль відчинити двері, вискочила на вулицю , де стояли її чоловік та син подруги . Дискомфорт в руці обвинувачена ОСОБА_3 відчула в момент , коли потерпіла ОСОБА_8 її сіпнула за палець . Матір потерпілої так кріпко тримала руку обвинуваченої ОСОБА_3 , що зігнулася обручка , яку вона крім того , намагалася стягнути з пальця обвинуваченої ОСОБА_3 . Штовхнула від дверей потерпілу за плече ,рукою . Може по бороді зачепила, битися в чужій хаті обвинувачена сказала , що не могла .

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 01.03.2017 близько 19.00 год. вона займалась вдома по господарству. Хтось постукав у хвіртку, коли потерпіла відкрила, то побачила обвинувачену і ОСОБА_12 , вона запросила їх до будинку. Останні зайшли в сіни будинку і почали звинувачувати потерпілу, що ніби то вона розповсюджувала про них неправдиву інформацію і розклеювала про це листівки по селу. З даного приводу між ними почалась суперечка, в ході якої обвинувачена вдарила потерпілу кулаком по переніссю, після чого в потерпілої запаморочилось в голові. Цього ж дня потерпіла викликала працівників поліції, в лікарню звернулась 06 березня 2017 року. Потерпіла обвинувачену не била, лише штовхнула один раз, щоб виштовхати її з будинку, проте остання опиралась.

Свідки , на допиті яких наполягали обидві сторони дали в судовому засіданні наступні показання :

Свідок ОСОБА_7 ( свідок обвинувачення ) в судовому засіданні показала, що потерпіла є її матір`ю. 01.03.2017 близько 19.30 год їй зателефонувала мама, яка в істериці розповіла, що до неї додому прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , влаштували скандал, в ході якого ОСОБА_14 вдарила потерпілу кулаком по переніссю, після чого в неї запаморочилось в голові.

Свідок ОСОБА_9 ( свідок захисту ) в судовому засіданні показала, що 01.03.2017 близько 19.00 год. вона разом з сином , обвинуваченою та її чоловіком прийшли до потерпілої ОСОБА_8 , щоб з`ясувати причину з якої остання розповсюджувала про них по селу неправдиву інформацію і розклеювала з даного приводу листівки. Потерпіла запросила їх до хати, свідок і обвинувачена зайшли до сіней. Потерпіла дала їм листи, попросила почитати, звинувачуючи в тому, що це вони пишуть ці листи. Свідок з обвинуваченою оглянули листи, це були повідомлення з банку відносно боргів доньки потерпілої, та відповіли останній, що вони до цього не мають ніякого відношення. Свідок та обвинувачена хотіли піти назад, проте потерпіла загородила їм дорогу і не випускала. В сінях також знаходилась мати потерпілої, вони вдвох накинулись на обвинувачену, хапали її за одяг, тягли за руки, чим спричинили травму пальця на руці. При цьому, потерпіла та її мати звинувачували обвинувачену в тому, що та забрала хату і вимагали повернути обручку. Потерпіла також кричала, що викличе поліцію і розкаже, що вони її били. Обвинувачена голосно кричала, і на думку свідка, це могли чути чоловік обвинуваченої та син свідка, які залишились на подвір`ї. Все це тривало близько 10 хвилин. Коли потерпіла почула, що за дверима хтось підійшов, вона відійшла від дверей і обвинувачена зі свідком змогли вийти. Але потерпіла вибігла слідом за ними і продовжувала кричати на них образи. З даного приводу до правоохоронних органів вони не звертались, обвинувачена ОСОБА_3 зверталась в лікарню з приводу травми пальця руки.

Свідок ОСОБА_10 ( свідок захисту ) в судовому засіданні показав, що обвинувачена є його дружиною. Якось вони дізнались, що на адресу її дружини по селу розвішані образливі листівки і відношення до цього має потерпіла ОСОБА_8 . Вони вирішили з`ясувати причину такої поведінки потерпілої і вчотирьох (він, дружина, свідок ОСОБА_9 та її син ОСОБА_15 ) 01.03.2017 поїхали до неї додому. Потерпіла відкрила хвіртку та запросила їх до хати, туди пішли обвинувачена з свідком ОСОБА_12 . Зі слів дружини потерпіла показала їм листи про борги в банку доньки потерпілої, вони відповіли, що ніякого відношення до цього не мають і хотіли йти назад. Проте потерпіла загородила їм дорогу, ще вийшла мати потерпілої і вони почали кричати на обвинувачену, що ніби то та «пропила» хату, що належали родичу потерпілої. Матір потерпілої ображала обвинувачену і вимагали повернути обручку. Свідок почув крики з будинку, як його на допомогу кликала дружина і забіг у двір, тоді двері будинку відчинились і звідти вибігли обвинувачена та свідок ОСОБА_16 . Потерпіла вибігла слідом за ними, погрожувала, що звернеться до суду і до правоохоронних органів з заявою про те, що її побили обвинувачена та свідок ОСОБА_16 . Обвинувачена відразу почала жалітись, що в неї болить палець на руці, наступного дня він набряк, зі скаргами на стан здоров`я звертались в травматологічний пункт в м. Чернігів, робили знімок, призначали лікування. Свідок також повідомив, що він бачив потерпілу, на ній не було ніяких видимих тілесних ушкоджень. На думку свідка, обвинувачена відштовхувала потерпілу, то можливо та і вдарила її в обличчя.

Свідок ОСОБА_11 ( свідок захисту ) в судовому засіданні показав, 01.03.2017 року він разом з матір`ю, обвинуваченою та її чоловіком поїхали до потерпілої вияснити причину її дій, а саме, те що вона розклеїла по селу листівки з наклепом на обвинувачену та матір свідка. Коли приїхали до подвір`я потерпілої, вона відкрила хвіртку і, на її запрошення, обвинувачена та матір свідка пішли до будинку. Свідок та чоловік обвинуваченої залишились на вулиці. Через деякий час вони почули крики з будинку, коли забігли в двір, то двері будинку відчинились і звідти вибігли обвинувачена та матір свідка. За ними слідом вибігла потерпіла, яка вимагала у обвинуваченої, щоб та віддала їй обручку. Обвинувачена розповіла, що потерпіла не випускала їх з будинку, після чого обвинувачена її відштовхнула і вони вискочили . Свідок не бачив ніяких видимих тілесних ушкоджень на обличчі потерпілої.

Свідок ОСОБА_17 ( свідок обвинувачення ) в судовому засіданні показала , що їй не відомо хто розповсюджував ганебні листівки про обвинувачену та її подругу, але стверджувала , що 01.03.2017 її чоловік був дома , але на протязі неділі бив свідка .

Свідок ОСОБА_18 ( свідок обвинувачення ) в судовому засіданні показав , що він не бив потерпілу ОСОБА_8 , бо 01.03.2017 був дома з дружиною , яка без його відома забрала сімейні гроші , тому були непорозуміння .

Оцінюючи письмові докази , суд прийшов на наступного :

13.04.2017 потерпіла ОСОБА_8 повідомила працівників правоохоронних органів про те , що від обопільної лайки з наглядно знайомою жінкою отримала тілесні ушкодження .

13.04.2017 працівниками Менського відділу поліції відомості з приводу спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Відомостями із висновку експерта № 38 від 04.05.2017 підтверджені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді гематом обох повік, котрі могли утворитись 01.03.2017 від дії твердих тупих предметів та за обставин вказаних в постанові і відповідно до п. 2.3.1а, 2.3.2б «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово медичної служби України» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись не менш, як від двох чинників травматичного впливу (а.с. 66-68 ),

Інформацією з висновку експерта № 113 від 30.09.2017 підтверджені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , у вигляді параорбітальних гематом обох очей. Вказані тілесні ушкодження є наслідком ударної дії тупого предмету. Вказані ушкодження, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, і вони могли утворитись в строк 01.03.2017, як це вказано в описовій частині постанови про призначення експертизи. Враховуючи локалізацію ушкоджень, анатомічні особливості ділянки їх розташування, комісія експертів вважає, що вони могли утворитись як мінімум від однієї ударної дії тупого предмету в ділянку перенісся. На думку членів експертної комісії можливість виникнення описаних вище ушкоджень в результаті падіння ОСОБА_8 з прискоренням на тверду рівну поверхню виключається (а.с.71-72 ).

Відповідно ст. 95 ч. 4 КПК України , суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання . Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями , наданими слідчому , прокурору , або посилатися на них .

Судом встановлено , що органом досудового розслідування не було здобуто достатніх доказів , які б свідчили , про те , що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочин , який їй було інкриміновано .

Суб`єктивна сторона злочину ( ст.125 ч.1 КК України ) характеризується тільки умисною виною . Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним .

Відповідно ст. 84 КПК України , доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані , отримані у передбаченому КПК порядку , на підставі яких слідчий , прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин , що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню .

Відповідно ст. 91 ч.1 КПК України , у кримінальному провадженні підлягають доказуванню , зокрема подія кримінального правопорушення ( час , місце , спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , форма вини , мотиви , мета вчинення кримінального правопорушення , вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням .

Відповідно ст. 92 ч.1 КПК України , обов`язок доказування обставин , передбачених в ст. 91 КПК України , покладається на слідчого , прокурора , та потерпілого .

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя » при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватися закріпленого у ч.1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості .

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню , доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду .

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах , одержаних незаконним шляхом , а також на припущеннях . Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь .

В судовому засіданні було достеменно з`ясовано , що обвинувачена ОСОБА_3 04.03.2017 зверталась за медичною допомогою до Менської центральної районної лікарні Чернігівської області та до травмпункту № 2686 м.Чернігів , після обстеження їй було встановлено діагноз - пошкодження зв`язок проксимального міжфалангового суглобу ІІ пальця лівої кисті ( а.с.87, 98, 99, 122, 123) .

Тому суд критично ставиться до експертного висновку № 42 від 22.05.2017 щодо визначення наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченої ОСОБА_3 , в якому зазначено , що у обвинуваченої тілесних ушкоджень не виявлено ( а.с. 61-63).

Органом досудового слідства не було в повній мірі перевірені покази обвинуваченої ОСОБА_3 , та співставлені покази обох сторін . Поза увагою досудового слідства залишились посилання обвинуваченої ОСОБА_3 та її подруги ОСОБА_9 з приводу причини для візиту обвинуваченої до потерпілої , а також те що , не було з`ясовано в яких стосунках до цих подій перебували фігуранти справи між собою . Обвинувачена ОСОБА_3 не дочекалась рішення з приводу свого звернення до правоохоронних органів щодо ушкоджень , спричинених їй . В судовому засіданні обвинувачена запевняла учасників , що вона зверталась до поліції з проханням розібратися в ситуації , тому терпляче чекала рішення . В свою чергу правоохоронці пояснили відсутність прийнятого рішення тим , що обвинувачена не зверталась з письмовим зверненням до поліції , що і стало на заваді прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства . Не обізнана в питаннях юриспруденції обвинувачена не змогла підтвердити факт офіційного звернення до правоохоронців з приводу спричинення їй ушкоджень .

Перевіривши в судовому засіданні доказ , який було надано стороною обвинувачення , а саме протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_19 та диск з записом цієї дії ( а.с.48-49) , суд ставиться до нього критично , так як при проведенні слідчого експерименту із свідком , була присутня і потерпіла ( про її присутність в протоколі не зазначено) , яка втрутилась в проведення цієї слідчої дії та на думку суду вплинула на зміст показів свідка . Крім того , показання свідка ОСОБА_19 були не послідовними , вона плуталась в тому , де і як стояли потерпіла та обвинувачена , та свідок ОСОБА_9 . Потерпіла ОСОБА_8 , яка була присутня під час проведення слідчого експерименту вигукнула , що свідок ОСОБА_19 , яка є її мамою , не могла бачити моменту , коли обвинувачена її вдарила , так як стояла біля холодильника .

За таких обставин , суд вправі зрозуміти озвучену фразу потерпілої , таким чином , що свідок знаходилась в місці , з якого не можливо було достеменно проглядати дії фігурантів справи в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Крім того , суд зосереджує увагу на тому , що потерпіла добре орієнтується у власній оселі , а також те , що вона розуміла мету проведення слідчого експерименту .

Перевіривши в судовому засіданні протокол слідчого експертименту від 20.09.2018 за участі потерпілої ОСОБА_8 ( а.с.51-52) та диск з його записом , суд звертає увагу на тому , що потерпіла вказала , що вона виштовхувала обвинувачену, яка рухалась задом та свідка ОСОБА_20 з приміщення кухні будинку , і коли обвинувачена ОСОБА_3 знаходилась на порозі між кухнею та ґанком ( в момент виштовхування ) , потерпіла отримала удар по переніссю кулаком обвинуваченої ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу на тому , обвинувачена заперечує будь які спричинення шкоджень потерпілій ОСОБА_8 це підтверджує і її подруга свідок ОСОБА_9 .

Враховуючи наявність різних версій потерпілої та обвинуваченої щодо ситуації , яка передувала отриманню тілесних ушкоджень , суд приходить до висновку, що потерпіла мала контакт з тілом обвинуваченої , крім того , потерпіла сама цього не заперечувала в судовому засіданні .

Обвинувачена стверджувала в судовому засіданні ,що потерпіла та її мати сіпали її за ліву руку , тягли , в цей час , як правою вона намагалася відчинити утримувані потерпілою двері , це підтвердила і свідок ОСОБА_9 .

Враховуючи отриману інформацію , суд припускає , що обвинувачена могла в момент виходу з будинку , під час вовтузання біля дверей ненавмисно нанести удар в ділянку перенісся на обличчі потерпілої . Потерпіла також в судовому засіданні стверджувала , що удар був один .

Довести , що удар був умисний ні матеріалами кримінального провадження , ні здобутими в судовому засіданні доказами не вдалося стороні обвинувачення та потерпілій .

Обвинувачена ОСОБА_3 , в судовому засіданні переконала суд , в тому , що вона не мала умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Версія обвинуваченої знайшла своє підтвердження у показах свідків : ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , які чули , що обвинувачена ОСОБА_3 з території будівлі потерпілої голосно кричала та звала на допомогу . Свідка ОСОБА_9 , яка була безпосереднім очевидцем того , що відбувалося в будинку потерпілої ОСОБА_8 , де потерпіла не давала вийти з приміщення обвинуваченій та свідкові , а матір потерпілої сіпала обвинувачену та тягала за пальці рук з метою зняти обручку - не були спростовані зібраними стороною обвинувачення доказами. Та навпаки є підтвердження того , що умислу у обвинуваченої на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень не було .

Суд звертає увагу та тому , що обвинувачена давала в суді послідовні покази , які узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказми , показаннями свідків . Зокрема : обвинувачена показала , що вона не могла вийти з хати , бо потерпіла тримала двері , а матір потерпілої намагалася зняти з обвинуваченої обручку , потерпіла смикнула її за вказівний палець лівої руки, від чого обвинувачена відчула дискомфорт . Покази обвинуваченої підтвердила свідок ОСОБА_9 , яка була весь час поряд з обвинуваченою . А також свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які почувши крик обвинуваченої з будинку потерпілої , підбігли ближче до входу в хату . Наслідком сіпання ОСОБА_3 за руку , як стверджує обвинуваченна був набряк пальця , тому вона із скаргами звернулась до медичних працівників , які і зафіксували в неї пошкодження зв`язок проксимального міжфалангового суглобу ІІ пальця лівої руки ( а.с. 123) .

У потерпілої була інша версія , вона стверджувала , що вигонила , виштовхувала обвинувачену з будинку і та її на порозі між ґанком та кухнею вдарила в перенісся .

На підтвердження показів потерпілої , стороною обвинувачення в судовому засіданні надано докази , зокрема : протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_19 , який , судом оцінено критично, так як свідок плуталась у показаннях , а крім того при його проведенні була присутня потерпіла , яка викрикувала зауваження працівникам поліції з приводу поставлених перед свідком питань , а також твердження потерпілої під час цієї слідчої дії , що свідок нічого не бачила , бо була на певній відстані , та має похилий вік .

Але судом сприйнялася інформація потерпілої ОСОБА_8 щодо неможливості свідком ОСОБА_19 бачити момент спричинення потерпілій тілесних ушкоджень .

Тому суд вважає , що версія обвинуваченої має більше доказової бази , є більш послідовною та обгрунтованою .

Відповідно ч.2 ст.84 КПК України , процесуальними джерелами доказів є показання , речові докази, документи, висновки експертів .

Суб`єктивною стороною злочину , передбаченого ст.125 ч. 1 КК України є умисна вина . При цьому потрібно доведення того , що обвинувачена прагнула спричинити потерпілій тілесні ушкодження .

Відповідно ст. 373 ч.1 КПК України , виправдувальний вирок ухвалюється у разі , якщо не доведено , що вчинено кримінальне правопорушення , в якому обвинувачується особа , кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим , в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .

Оцінюючи докази по справі , суд за внутрішнім переконанням , що грунтується на всебічному , повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності , керуючись законом , прийшов до висновку , що доказів вини ОСОБА_3 не було здобуто , а об`єм обвинувачення у вчиненні нею злочину , передбаченого ст. 125 ч.1 КК України не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні .

Уповноваженими особами в повному об`ємі не перевірено форму вини, суб`єктивна сторона цього злочину повинна характеризуватися умислом .

Відповідно ст. 2 КПК України , завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого , повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений , жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура .

Кримінальне судочинство представляє собою одну з найважливіших та найскладніших форм реалізації правосуддя . Перш за все це полягає в тому , що результатом правосуддя може бути суттєве обмеження прав людини , тобто покарання .

Саме унеможливлення притягнення невинних осіб до відповідальності, та забезпечення права на захист являється основною метою принципу презумпції невинуватості , який в свою чергу є одним із основних засад дотримання прав людини в демократичному суспільстві .

Крім того , принцип презумпції невинуватості відображає право особи на незалежний та безсторонній суд , оскільки він являється одним із головних елементів справедливого судового розгляду та впливає на процес доказування , оскільки перекладає тягар відповідальності на сторону обвинувачення і доведення має бути по за розумним сумнівом .

Суспільство, що цінує добре ім`я і свободу кожної особи , не повинне визнавати винною людину у вчиненні злочину , якщо існують обґрунтовані сумніви щодо її вини .

Речові докази: відсутні.

Процесуальні витрати: відсутні.

Запобіжний захід не обирався . На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 370, 371 , 373 , 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину , передбаченого ст. 125 ч.1 КК України так як не встановлені достатні докази для доведення її винуватості .

Вирок може бути оскаржено до судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Менський районний суд Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1