АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №642/6573/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1124/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:: ч.1 ст.286 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8

- потерпілої ОСОБА_9 ,

- представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/1124/17 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казчья Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ч.2 ст.86 КК України, п.п. ґ, є ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_7 звільнений від відбування основного та додаткового покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа гарант» на користь ОСОБА_9 витрати на лікування в розмірі 11 732 грн. 46 коп. та на відшкодування моральної шкоди 586 грн. 62 коп.
Вимоги ОСОБА_9 щодо стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Альфа гарант» коштів в розмірі 8412 грн. за втрату заробітної плати, залишено без розгляду.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 5 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Як установив суд, 06 липня 2016 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_7 рухався на технічно справному автомобілі «ЗАЗ А13 FORZA AF6854», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », по вул. Євгена Котляра (колишня вул. Красноармійська) в м. Харкові з боку вул. Коцарська в напрямку вул. Чеботарської, зі швидкістю приблизно 40 км/год та на перехресті вул. Євгена Котляра (колишня вул. Красноармійська) та вул. Чеботарської в м. Харкові здійснив поворот на вул.Чеботарську та продовжив рух в бік вул. Малопанасівської.
В ході руху по вулиці Чеботарській, в районі будинку №7 по вул. Євгена Котляра (вул. Красноармійська), ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого:
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво по ходу його руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №856-А/16 від 27.07.2016, заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням.
Порушення п. 12.3 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_7 , яке згідно висновку автотехнічної експертизи №747/16 від 31.08.2016 знаходиться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «ЗАЗ А13 FORZA AF6854», проявив необачність та при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину з права на ліво по ходу його руху і яку він об`єктивно міг виявити, не своєчасно застосував гальмування, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що спричинило вказані наслідки.

В апеляційній скарзі потерпіла посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Наголосила, що суд, у супереч вимогам ч.3 ст.23 ЦК України, не врахував характер правопорушення, глибину її фізичних та душевних страждань, погіршення її здібностей після отримання тяжкої травми, вимоги розумності і справедливості, внаслідок чого стягнув на її користь лише 10 000 грн. моральної шкоди. Зазначила, що після ДТП її життя повністю змінилося, вона перенесла тяжку операцію та довгий час знаходилася на лікуванні, в несприятливих умовах, терпіла та терпить до цього часу фізичний біль. Просить вирок суду в частині відшкодування моральної шкоди змінити, стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в розмірі 40 000грн.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу та її представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку повинні бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, під час досудового слідства та в суді першої інстанції, у порушення вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України, відповідної експертизи для визначення розміру моральної (немайнової) шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, яке вчинив ОСОБА_7 , - не проводилося.

До того ж суд, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не навів передбачених законодавством підстав часткового задоволення цивільного позову потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди та не послався на норми цивільного законодавства, яке регулює вирішення питань відшкодування моральної шкоди.

Допущені судом вищевказані порушення кримінального процесуального закону, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - скасувати і призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в частині скасування вироку не підлягає, у решті може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: