справа № 466/3141/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, одруженого, з неповною вищою освітою, раніше не судимого, працюючого директором ПП «Скорті», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.3 КК України (в ред.2001р.),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 24.02.2004 подав до Франківського районного суду м. Львова, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69, позовну заяву про стягнення боргу з ОСОБА_9 та ОСОБА_9 в розмірі 185 900 грн., а 15.06.2004, з метою підтвердження своїх позовних вимог, подав в судовому засіданні завідомо підроблений договір купівлі-продажу від 04.11.1999р., укладений між директором ОТВП ТзОВ «Ярмарх» ОСОБА_10 та директором ПП «Бізнес» ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_10 виступала як продавець приміщення майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 як покупець , та в якому підпис від імені продавця виконано не ОСОБА_10 , а іншою особою.
Крім того, в подальшому, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що договір купівлі- продажу від 04.11.1999, укладений між директором ОТВП ТзОВ «Ярмарх» ОСОБА_10 та директором ПП «Бізнес» ОСОБА_7 , є підробленим, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що такий договір ніколи не укладався і не міг бути укладеним в 1999 році, продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на подальше використання завідомо підробленого документа, 12.10.2007 повторно подав копію вказаного договору до Сихівського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Чоловського, 2 в обґрунтування своїх позовних вимог щодо переведення прав покупця на ПП «Бізнес», директором якого на той час був ОСОБА_7 , будівлі магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та визнання недійсним договору купівлі-продажу такої будівлі від 25.04.2005 між ТзОВ «Ярмарх» та фізичними особами ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та зазначив, що він у 1999 році був директором підприємства «Артеміда плюс» , та ПП «Бізнес». У з в`язку з підприємницькою діяльністю відбулося знайомство з директором ТзОВ «Ярмарх» ОСОБА_10 , яка в подальшому повідомили його, що в неї виникли фінансові труднощі . Вона запропонувала купити приміщення , він домовився про укладення договору оренди на вказане приміщення, а згодом і про укладення договору купівлі-продажу. ОСОБА_10 приїжджала до нього на роботу з готовими та вже підписаними нею примірниками договору купівлі-продажу приміщення по вул. Хоткевича, 8, Ціною договору була сума 100 тисяч доларів США. При зустрічі в кінці року він віддав ОСОБА_14 60 тисяч доларів, решту віддавав частками, що оформлялось відповідними розписками. Остаточно розрахувався в 2003 році.Після того, як він розрахувався вона попала в лікарню, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 померла. Через 2 місяця він зустрівся з синами померлої , які повідомили його про те, що їм нічого невідомо про укладений матір`ю та ним договір. На це він відповів їм , щоб вони повернули йому сплачені ним гроші. В подальшому сини померлої ОСОБА_14 вимагали звільнити приміщення по АДРЕСА_2 , почались судові спори. На підставі рішення суду у 2008 році він зареєстрував право власності на зазначене приміщення. Вину не визнає.
Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого під час судового слідства та розцінює їх як бажання уникнути відповідальності .

Вина обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів по справі.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив , що був знайомий із ОСОБА_10 з 1998 року, винаймав в оренду один із магазинів, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . У 2005 році , вже після смерті Мархевки, він вирішив придбати магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тому звернувся з цього приводу до ОСОБА_9 . Той повідомив, що приміщення в оренді. Йому було відомо, що ОСОБА_15 не сплачує кошти за оренду приміщення. Після того був укладений у нотаріуса договір купівлі-продажу приміщення, цена договору - 460000грн. Також йому відомо про судові спори між ОСОБА_13 та синами померлої ОСОБА_16 . На теперішній час він не користується приміщенням по АДРЕСА_2 , яке він купив, по факту ОСОБА_15 користується і володіє зазначеним приміщенням .
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є син померлої ОСОБА_10 , був співвласником ОТВП «Ярмарх» разом з матір`ю, та працював бухгалтером на ТзОВ «Ярмарх», директором якого була його мати , він був обізнаним у всіх справах, якими займалася мати, з нею в нього були добрі стосунки. У 1999 році між ТзОВ «Ярмарх» та директором ПП «Бізнес» ОСОБА_7 був укладений договір оренди приміщення по АДРЕСА_2 . Мати декілька раз позичала гроші в ОСОБА_7 , однак гроші віддавала. Після смерті матері було прийнято рішення підняти вартість за договір оренди приміщення, після цього почалися сварки з ОСОБА_15 , спочатку він сказав, що погано йде бізнес , а потім почались спори в судах . Мати не мала наміру продавати приміщення, оскільки підприємство «Ярмарх» не було прибутковим, але не було і збитковим. Він вважає, що печатка на договорі купівлі-продажу підроблена . ОСОБА_15 в судових засіданнях висував спочатку вимоги про повернення боргу по розписках, а потім, у 2005 році, він змінив підстави звернення до суду, став вимагати приміщення. На теперішній час приміщення продано іншим особам.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив , що із ОСОБА_10 був знайомий з 1973 року, вона була сусідкою , а він працював у службі по боротьбі з економічною злочинністю, у зв`язку із чим йому було відомо про те, що ОСОБА_10 працює директором ОТВП «Ярмарх», має два магазини. Вона повідомляла йому , що ОСОБА_7 не сплачує їй орендну плату, на що він радив їй звернутись до суду із позовом про звільнення приміщення. Також ОСОБА_10 повідомляла, що не має наміру продавати магазин . Тільки у 2005 році йому стало відомо про начебто укладений договір купівлі-продажу приміщення по АДРЕСА_2 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується і іншими належними та допустими доказами, дослідженими судом, а саме

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 11.12.2014 (т.1, а.с.4);
-протоколом зборів учасників ТзОВ «ЯРМАРХ» від 15.10.1999р., згідно до якого погоджено укласти з ОСОБА_7 договір оренди майнового комплексу - магазину за адресою АДРЕСА_2 , площею 1041,9 м2 ( т.1, а.с.24-25);
-висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи №2486 від 4.10.2004 року, згідно до якого рукописні тексти розписок від імені ОСОБА_10 від 14.11.2002р., 21.02.2003 року та в договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу в графі «продавець» виконані не ОСОБА_10 (т.1, а.с.32-37);
- висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи №584 від 23.02.2005року , згідно до якого підпис від імені ОСОБА_10 у графі «Продавець» в договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 4.11.1999 року, укладеному від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою. (т.1 а.с.40-45);
- висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи №9191/06 від 17.11.2006 р., згідно до якого підпис від імені ОСОБА_10 у графі «Продавець» в договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 4.11.1999 року, укладеному від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою(т.1 а.с.48-52);
- висновком судово-технічної експертизи реквізитів документів та судово-технічної експертизи друкарських форм №204/235 від 02.02.2009, згідно до якого відтиск круглої печатки від імені ОТВП у формі ТзОВ „ЯРМАРХ", знаходиться у договорі про купівлі-продаж цілісного майнового комплексу(гарантійні зобов`язання), укладеному 04 листопада 1999 року між ОСОБА_10 , директором ОТВП у формі ТзОВ „ЯРМАРХ" та ОСОБА_7 , директором ПП „БІЗНЕС", нанесений не круглою печаткою ОТВП у формі ТзОВ „ЯРМАРХ", вільні зразки якої надані для дослідження, а іншою рельєфною еластичною (гумовою, толімерною) друкарською формою за допомогою водорозчинної увальної речовини типу штемпельної фарби чи чорнила( т.1 а.с.53-57);
- висновком судово-технічної експертизи друкарських форм та судово-почеркознавчої експертизи №530/5331 від 23.02.2009 р. (т.1 а.с.59-66);
- висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи №2288 від 18.03.2009р., згідно до якого підпис від імені ОСОБА_10 в договорі купівлі-продажу від 4.11.1999р. укладений від імені Мархевки виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою (т.1 а.с.68-73);
- висновком судово-технічної експертизи реквізитів документів та судово-технічної експертизи друкарських форм №731/732 від 09.06.2010 , згідно до якого відтиск круглої печатки ПП «Бізнес», який знаходиться в договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_2 від 4.11.1999 року нанесений в період вересня 2003року -листопада 2004р. ( т. №1 а.с.74-82);
- оригіналом договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_2 від 4.11.1999 року (т. 1 а.с.83);
- копією договору купівлі-продажу будівлі від 25.04.2005 р ( т.1 а.с.110-111);
- копіями витягів з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно (т.1а.с. 112-115);
- інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якого власником приміщення цілісного майнового комплексу (магазину) по АДРЕСА_2 є ОСОБА_7 (т 1, а.с. 119-125);
- копією позовної заяви у цивільній справі №5171/04 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та інших про стягнення боргу ( т.1, а.с.157);
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» всі сумніви відносно доведеності вини повинні тлумачитися на користь підсудного.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій було висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта ,крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, досліджених при судовому розгляді - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у використанні завідомо підробленого документа знайшла своє підтвердження, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.358КК України (в редакції КК України від 5.04.2001 року) .

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого в судовому засіданні про його непричетність до скоєного, та вважає їх продиктованими наміром уникнути відповідальності за скоєне ним.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його характеризуючи дані , також відсутність каяття у скоєному.

Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті 358 ч.3 КК України(в редакції КК України від 5.04.2001 року).
Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості та з дня скоєння ним злочину минуло більше трьох років, слід звільнити його від покарання на підставі ст. 49 КК України та ч.5 ст.74 КК України .

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.3 КК України(в редакції КК України від 5.04.2001 року), та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік .

На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 3911грн.83 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської бласті через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1