АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/673/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1854/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Дзержиснького районного суду м.Харкова від 27 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, із середньою освітою, непрацюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений:
-за ч.1 ст.125 КК України 1 року обмеження волі;
-за ч.1 ст.185 КК України 2 років позбавлення волі.
В силу ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік та покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, 01.12.2017 року близько о 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_2 та вживав спиртні напої разом з потерпілою ОСОБА_7 .
Під час вказаних подій у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном потерпілої. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з дивана у кімнаті мобільний телефон Fly FF177, що належить потерпілій ОСОБА_7 , вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №24225 від 12.12.2017 року 325 грн.54 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, завдавши потерпілій матеріальні збитки у сумі 325 грн. 54 коп..
Крім того, ОСОБА_8 02.12.2017 року приблизно о 21.00 годині, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де між ним і ОСОБА_7 виник конфлікт на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин. Під час чого у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
ОСОБА_8 суб`єктивно усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, і діючи умисно, долонею правої руки наніс три удари в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках лівого і правого ока, та на носі в середньому відділі. Від нанесених ударів потерпіла не втримала рівновагу та впала на підлогу, в наслідок чого отримала синець в області правого тазостегнового суглоба. ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, вдарив носком правої ноги в живіт ОСОБА_7 , чим спричинив їй відповідно до висновку судово-медичної експертизи №7861-Ая/17 від 08.12.2017 року синці на обличчі та правій нозі, які утворились від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару-стиснення, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України в частині призначення йому покарання - змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч. 1 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_8 засудженим до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та відповідно до п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2018 стосовно ОСОБА_8 просить залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що призначене судом покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік не передбачено санкцією вказаної статті та є порушенням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюється. Виходячи із змісту положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст..65 КК України особі , яка вчинила злочин, суд зобов`язаний призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, у межах встановлених санкцією статті Особливої частини та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Незважаючи на це, суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався таких вимог та призначив покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України у виді обмеження волі, хоча санкцією даної статті передбачено покарання у виді штрафу, громадських робіт або виправних робіт. Таким чином встановлено передбачене п. 4 ч.1 ст. 413 КПК України неправильне застосування судом закону ,зокрема призначення більш суворого покарання , ніж передбачено відповідною статтею КК України, що є підставою для зміни судового рішення згідно з п.4 ч.1 ст. 409 КПК України.

Наведена обставина дозволяє колегії суддів пом`якшити покарання призначене судом першої інстанції за ч. 1.ст. 125 КК України,призначивши його у виді штрафу в межах, зазначених прокурором, про що він просить в своїй апеляційній скарзі . Разом із тим колегія суддів вважає, що покарання за ч.1 ст. 185 КК України судом першої інстанції правильно призначено ОСОБА_8 у виді 2 років позбавлення волі. При цьому суд вірно виходив із ступеня тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого , наведених у вироку , пом`якшуючу обставину - щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин.

Колегія суддів вважає, що остаточне покарання ОСОБА_8 необхідно призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за ч.1 ст. 125 КК України більш суворим, призначеним за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі . Таке покарання , на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Разом із тим, враховуючи ступінь тяжкості сукупності вчинених кримінальних правопорушень невеликої та середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, в силу ст. 89 КК України несудимимй, з урахуванням пом`якшуючої обставини - щирого каяття, відсутності обтяжуючих обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі , звільнивши його за правилами ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Таким чином колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області в повному обсязі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Вирок Дзержиснького районного суду м.Харкова від 27 березня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 - змінити.
Пом`якшити покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України, призначивши його у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання призначеного судом за ч. 1 ст. 185 до 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік , та покласти на нього передбачені п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді -