АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/1617/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/394/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 cт.186 КК України
У Х В А Л А
іменем України
03 травня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000086 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 березня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, без реєстрації, тимчасово проживаючого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 10.06.2013р. Суворовським районним судом м. Херсона за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
засуджено: за ч.2 ст.186 КК України на 6 років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою з 06.01.2016 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 06.01.2016 близько 19.00 години, знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 15, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, із корисливих спонукань, із застосування фізичного насильства, що виразилось у нанесенні удару рукою в область спини потерпілій ОСОБА_9 , відкрито викрав її майно, а саме мобільний телефон марки «НТС», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2500 грн., в якому знаходилася сім карта оператора МТС № НОМЕР_2 , яка для потерпілої цінності не представляє, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції. В обґрунтування доводів указує, що у показаннях потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 під час досудового розслідування стосовно обставин кримінального провадження, а саме вилучення мобільного телефону в момент затримання ОСОБА_8 , містяться суперечності, на що суд не звернув уваги. Наголошує, що протокол огляду місця події складено з порушенням вимог ст.237 КПК України, а саме не оглянуто місце події, слідчу дію проведено без участі понятих. Крім того, зазначає про порушення положень ст.228 КПК України під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Апелянт також вказує про наявність факту спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченому при його затриманні і наголошує, що заяву про злочин відносно нього не прийнято, винних осіб не притягнуто до кримінальної відповідальності. Вважає, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок;

- обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі наводить аналогічні доводи та прохання.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржується.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених та викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженим під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним у відкритому викрадені чужого майна. Спочатку стверджував, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зі своїми знайомими йшов по вул. Маяковського у м. Херсоні. Хтось з його знайомих знайшов телефон. Потім на нього накинулися чоловіки, які були допитані у суді, і побили його. У подальшому показав, що він не може сказати, чи він знайшов телефон, чи його йому підкинули. Телефон передали дівчині, а його привели до поліції.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти висунутого обвинувачення були предметом перевірки в суді першої інстанції та спростовуються детально наведеним у вироку доказами.

Обставини вчинення ОСОБА_8 відкритого викрадення чужого майна підтверджуються наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 06.01.2016 року близько 19 години вона йшла по вул. Маяковського у м. Херсоні. Коли вона знаходилася на перехресті вул. Маяковського і Жовтневої революції, відчула удар у спину та впала на коліна. Повернулася і побачила чоловіка ( ОСОБА_8 ), який забрав у неї мобільний телефон. Вона покликала на допомогу і грабіжника наздогнали хлопці. Вони забрали у того телефон і повернули їй, а затриманого відвели до поліції.

Ці ж обставини вона підтвердила під час проведення слідчого експерименту, за яких ОСОБА_8 заволодів її мобільним телефоном. (а.п. 102).

Свідок ОСОБА_10 показав, що 06.01.2016 року він йшов по вул. Маяковського в м. Херсоні і побачив, як ОСОБА_8 штовхнув жінку, яка впала, а обвинувачений побіг по вулиці. Він затримав ОСОБА_8 , повалив того на землю. Потім підбігли ще два хлопця і вони підвели обвинуваченого до потерпілої, яка сказала як був одягнений грабіжник. У того з лівої руки вилучили телефон, який по прикметам назвала потерпіла. Затриманого грабіжника відвели до поліції.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 показали, що 06.01.2016 року, почувши крик про допомогу, вони підбігли до потерпілої, яка їм сказала, що у неї забрали мобільний телефон і показала, куди побіг грабіжник. Вони побігли за ним і побачили, що його ( ОСОБА_8 ) затримав хлопець (свідок ОСОБА_10 ) і повалив того на землю. ОСОБА_10 сказав, що обвинувачений забрав у потерпілої телефон. Грабіжник зажав у руці телефон і вони силою забрали у того телефон. Потім вони підвели ОСОБА_8 до потерпілої, та описала телефон, прикмети співпали і вони повернули їй телефон, а затриманого ( ОСОБА_8 ) відвели до поліції.

При проведенні слідчих експериментів свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили обставини, за яких ОСОБА_8 заволодів мобільним телефоном потерпілої. (а.п.105-107, 116-118, 121-123).

Вони же, під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнали ОСОБА_8 , як особу, що відкрито викрала мобільний телефон у потерпілої.

(а.п.112-113, 114-115, 119-120)

Зазначені показання потерпілої та свідків суд правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони є послідовними та узгоджуються між собою щодо обставин вчиненого злочину.

Доводи сторони захисту про наявність суперечностей між показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_10 , наданих ними під час досудового розслідування, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні були допитані як потерпіла, так і свідки щодо обставин вчинення ОСОБА_8 злочину, показанням яких суд дав належну оцінку у вироку.

Твердження сторони захисту на не з`ясування обставин правомірності вилучення у обвинуваченого ОСОБА_8 мобільного телефона, не проведення дактилоскопічної експертизи, є надуманими, оскільки обставини вилучення у ОСОБА_8 викраденого телефону з`ясовані під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції і жодних порушень кримінального процесуального закону при дослідженні доказів виявлено не було. Про необхідність проведення дактилоскопічної експертизи ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду сторона захисту не заявляла.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження сторони захисту про порушення вимог ст.ст. 228, 237 КПК України при проведення слідчих дій, зокрема, огляду місця події, при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками.

06.01.2016 року слідчим було складено протокол огляду предмету викраденого мобільного телефону, який належить потерпілій ОСОБА_9 .. Цю слідчу дію проведено за її безпосередньою участю відповідно до вимог ст.237 КПК України.

Частиною 7 ст. 223 КПК України встановлено перелік слідчих дій, при проведенні яких слідчий зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) і проведення огляду речей до вказаного переліку слідчих дій не відноситься.

Голослівними є доводи сторони захисту про порушення вимог ст.228 КПК України при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками.

Як убачається з цих протоколів, для пред`явлення особи для впізнання, відповідно до вимог вказаної норми, учасникам слідчої дії було надано для впізнання чотири кольорові фотокартки осіб, які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню, а отже вказану слідчу дію проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Не ґрунтуються на законі доводи захисника та обвинуваченого щодо оцінки дій осіб (свідків), які при затриманні заподіяли тілесні ушкодженняОСОБА_8 , оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому суд не вправі наперед давати оцінку діям осіб (свідків) та встановлювати обставини вчинення ними неправомірних дій, які підлягають встановленню в ході досудового розслідування та судового розгляду за обвинуваченням конкретної особи (осіб).
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.01.2016 року зафіксовано, що при затриманні ОСОБА_8 , йому були спричинені тілесні ушкодження (а.п. 137-138). Відповідно до наявної в матеріалах провадження довідки, отриманої з ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» при первинному медичному огляді у ОСОБА_8 виявлено перелом 10-го ребра з правого боку (а.п. 162-163)

Сам факт наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не є підстав для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності та допустимості доказів та обґрунтовано поклав їх в основу обвинувального вироку, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому доводи сторони захисту про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих та суперечливих доказах, слід визнати безпідставними.
Отже, сукупність наведених у вироку доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, свідчать про те, що ОСОБА_8 відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно. Його вина у цьому судом доведена повністю.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані правильно.
У зв`язку з чим, доводи захисника та обвинуваченого про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним доказам.

Підстав для скасування вироку та ухвалення нового виправдувального вироку, як про це ставить питання сторона захисту, немає.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу, який має непогашену судимість за вчинення умисного злочину проти власності, негативно характеризується за місцем проживання, з урахуванням яких суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено, тому апеляційні скарги сторони захисту необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 07 травня 2018 року
Ухвала набрала законної сили 03 травня 2018 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2