АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/830/2018 Категорія КК України: ч. 1 ст. 259
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006432 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Печора, Республіка Комі, Російська Федерація, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Як зазначено у вироку, 07.06.2017 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля входу до Центрального залізничного вокзалу вокзального комплексу станції «Київ - Пасажирський», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, маючи прямий умисел на порушення громадської безпеки та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою, розуміючи що таке повідомлення створює обстановку загального страху в населення, порушує громадську безпеку, може породити паніку, а тим самим порушує безпеку суспільства, скориставшись сім-карткою стільникового оператора зв`язку «Vodafone», з абонентським номером НОМЕР_1 здійснив дзвінок на спецлінію «102».

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_7 , представившись ОСОБА_8 (інших анкетних даних в розмові з оператором останній не вказав), завідомо неправдиво повідомив оператора ГУ НП в м. Києві про те, що на третій лінії Центрального залізничного вокзалу ст. «Київ -Пасажирський», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, в смітнику знаходиться вибуховий пристрій - бомба, але свого місця знаходження не повідомив.

Згідно з висновком судово-фоноскопічної експертизи № 9/479 від 22.06.2017: голос та мовлення в записі анонімного повідомлення від 07.06.2017 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, належить громадянину ОСОБА_7 .

Отже, діями обвинуваченого ОСОБА_7 , який 07.06.2017 року неправдиво повідомив про замінування, вокзальному комплексу «Київ-Пасажирський», завдано матеріальної шкоди на суму 9439 гривень 68 копійок з ПДВ та 7866 гривень 40 копійок, без ПДВ.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить керуючись ст. 69 КК України призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині КК України.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим.

В обґрунтування своїх вимог, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що він раніше не був засуджений та не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що згідно ст. 66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який не працює, без реєстрації та місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, його відношення до скоєного, який визнав свою вину та щиро розкаявся, фактичних обставин провадження, характер вчиненого правопорушення, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання, наближеного до мінімального, в межах санкції ч. 1 ст. 259 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому на підставі ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, так як при судовому розгляді не встановлено двох і більше обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з урахуванням особи винного відсутні підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0006432 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 259 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4