П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 р.
м. Київ

Справа № 199/6695/15

Провадження № 51-2321 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Запоріжжя, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_7 визнано винуватим за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2014 року ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05 червня 2015 року близько 16.00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків через ревнощі до ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_9 не менше 10 ударів руками та ногами в голову та тулуб потерпілого. В подальшому ОСОБА_7 , скориставшись наявним у квартирі ножем, наніс ним ОСОБА_9 один удар у шию, спричинивши останньому тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_7 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просила його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивувала тим, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, суперечливих показаннях свідків і недопустимих доказах, отриманих з порушенням вимог КПК і права на захист. При цьому вказувала на те, що суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 419 КПК України, формально розглянув її апеляційну скаргу та не зазначив підстав, з яких визнав її необґрунтованою.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просив їх скасувати, кримінальне провадження - закрити. Свої вимоги засуджений мотивував доводами, аналогічними до доводів свого захисника.
До початку розгляду провадження до суду касаційної інстанції надійшло повідомлення ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)» про те, що громадянин ОСОБА_7 , 1987 року народження, який відбував покарання у ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)», ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримала подані нею та засудженим касаційні скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення касаційних скарг, просив залишити ухвалені щодо ОСОБА_7 судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушують питання захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 , перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
До початку касаційного розгляду стало відомо про те, що ОСОБА_7 , який відбував покарання у ДУ «Черкаська виправна колонія (№ 62)», ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 26 вересня 2017 року складено відповідний актовий запис № 2508.
Згідно з ст. 440 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, передбачені статтею 284 КПК України обставини, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Пунктом 5 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо підозрюваний, обвинувачений помер, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , не погоджуючись із постановленими щодо нього судовими рішеннями, подав касаційну скаргу, в якій із наведенням обґрунтування своїх вимог щодо невинуватості, просив його виправдати, а кримінальне провадження - закрити.
За таких обставин Суд уважає, що підстави закриття провадження відсутні, натомість доводи касаційної скарги вказують на необхідність реабілітації померлого ОСОБА_7 .
Так, при перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Той факт, що засуджений ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, умисно вбив ОСОБА_9 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , даними, що містяться у протоколах огляду місця події, трупа, речей та висновках експертиз.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та прокурора на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

постановив:
Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3