Справа № 283/1379/16-к
провадження №1-кп/283/66/2018
У Х В А Л А
29 травня 2018 року Малинський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Малинського районного суду Житомирської області з Апеляційного суду Житомирської області на новий розгляд надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 186 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

В судовому засіданні під час обговорення питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України щодо можливості переховуватись від суду.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Отже, враховуючи викладене, враховуючи наявність постійного місця проживання обвинуваченого, тримання під вартою обвинуваченого з 24 жовтня 2016 року, неможливість протягом трьох засідань допитати потерпілих через їх неявку до суду, а також недоведення стороною обвинувачення ризику переховування обвинуваченого від судового слідства, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст.183, 331 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати у відношенні до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженому, судимому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком на шістдесят днів з 29 травня 2018 року по 28 липня 2018 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя