УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня2018 року
м. Київ

справа № 761/24956/18

провадження № 51-9508 впс 18
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000347 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

установила:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року надійшло подання Київського апеляційного суду про направлення згаданого провадження із зазначеного місцевого суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення у м. Донецьку, а кримінальне провадження всупереч визначеним у ч. 1 ст. 32 КПК правилам територіальної підсудності надійшло до Шевченківського районного суду м. Києва.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду подання, проте вони в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду питання. Клопотань про відкладення такого розгляду не надходило.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи, долучені до нього документи та наявні у Верховному Суді матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що подання задоволенню не підлягає на таких підставах.
За приписами ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 вказаного Кодексу кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Проте у поданні не наведено переконливих аргументів, які би доводили, що це провадження надійшло до Шевченківського районного суду м. Києва з порушенням правил територіальної підсудності.
За змістом обвинувального акта, на досудовому розслідуванні не було встановлено місця, де ОСОБА_5 вступила у попередню злочинну змову з іншими співучасниками, у тому числі з мешканцем м. Дніпра ОСОБА_6 (засудженим за ч. 4 ст. 110- 2 КК Шевченківським районним судом м. Києва вироком від 6 жовтня 2017 року) щодо фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Крім того, слідчі органи не встановили й фактичного місця вчинення обвинуваченою інкримінованого злочину на тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьку, що перешкоджає визначенню територіальної підсудності у цій справі іншому місцевому суду, з урахуванням розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», положення якого є чинними і застосовуються до видання нових розпоряджень про визначення територіальної підсудності справ Верховним Судом.
Разом із цим у поданні також не зазначено конкретного суду, на розгляд якого необхідно направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 .
Як убачається з наданих Верховному Суду матеріалів, досудове розслідування в цьому провадженні було закінчено слідчим Головного слідчого управління Служби безпеки України, розташованого в м. Києві.
З огляду на викладене та на приписи ч. 1 ст. 32 КПК (територіальна підсудність у випадках, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо), доводи у поданні про те, що кримінальне провадження надійшло до районного суду м. Києва з істотним порушенням зазначеної норми права, не можна визнати прийнятними.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення подання.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів
постановила:

Подання Київського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000347 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК, з Шевченківського районного суду м. Києва до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3