Дата документу Справа № 330/1634/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/972/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/1634/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження №0000434, за апеляційною скаргою прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2018 року, якою

задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Темерязеве Джанкойського району АР Крим, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановила:
ухвалою слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2018 року, задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці до 11.10.2018 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначила, що зібрані досудовим слідством докази свідчать про не обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Разом з тим, в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено наявність ризиків подальшого скоєння підозрюваним нових злочинів та впливати на потерпілу, тому з урахуванням обставин кримінального провадження слідчий суддя вважала за можливе обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 посилається невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. У зв`язку з тим, що у підозрюваного немає постійного місця проживання, не працевлаштований, не має джерела доходу, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, тому прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора; підозрюваного і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя фактично не погодилась із обґрунтованістю підозри і вважала, що за наявності наданих доказів дії підозрюваного можна було кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, при цьому погодилась з існуванням ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак дійшла висновку, що з урахуванням обставин кримінального провадження (спільне проживання потерпілої і підозрюваного, наявність у них спільної дитини, їх спільний бюджет тощо), неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу слідчим і прокурором під час розгляду клопотання доведено не було.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшла до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини, адже вона оцінила всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивувала своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Доводи прокурора наведені в апеляційній скарзі, на предмет наявності ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання колегії суддів є необґрунтованими, вказівки апелянта про відсутність у підозрюваного постійного проживання, роботи і дітей суперечать матеріалам провадження.

Доводи апелянта про неможливість застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з огляду на те, що вказаний запобіжний захід на думку прокурора не зможе запобігти заявленим ризикам, є необґрунтованими і так само не підтверджено жодними доказами, тобто фактично є лише припущенням апелянта. Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, а також інший захід забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади зможе в повній мірі запобігти також і ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Окремо слід зазначити, що прокурор в апеляційній скарзі наголошує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин. Разом з тим такі вказівки прокурора є неприпустимими з огляду на презумпцію невинуватості, адже на теперішній стадії ОСОБА_7 перебуває у статусі підозрюваної особи, і не є засудженим обвинувальним вироком.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, умов вказаного запобіжного заходу не порушував (принаймні докази протилежного відсутні) і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя дотримався вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Якимівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4