Ухвала
Іменем України
16 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 1306/860/2012 провадження № 51-3135 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженої ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року у кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, котра народилася та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 3 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 138 600 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_9 191 012,5 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_10 171 930,17 грн.; на користь ОСОБА_11 55 000 грн.; на користь ОСОБА_12 207 974 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_13 483 309,8 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та 1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_14 561 814 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_15 15, 79 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_16 99 572 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона,діючи з корисливих мотивів та маючи умисел на заволодіння чужим майном, повідомивши ОСОБА_17 , який є директором ПП «Гудзон» та ПП «Циклон» неправдиву інформацію, про те що за окрему плату вона посприяє у передачі в оренду ПП «Гудзон» та ПП «Циклон» двох земельних ділянок у смт. Східниці Львівської області для будівництва пансіонатів, проте насправді мала намір на заволодіння грошовими коштами ПП «Гудзон» та ПП «Циклон», у середині серпня 2008 року шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами в сумі 100 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 484 400 грн., які ОСОБА_17 особисто, перебуваючи у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, передав ОСОБА_6 за нібито передачу в оренду земельних ділянок для будівництва пансіонатів на території смт. Східниці Львівської області, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про передачу в оренду земельних ділянок вказаним підприємствам Східницькою селищною радою не приймалося. У серпні 2008 року ОСОБА_6 представила ОСОБА_17 фіктивний витяг з рішення XXXIІ сесії селищної ради смт. Східниця за № 414 від 06 березня 2009 року про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування пансіонату для ПП «Гудзон», договір оренди землі 04.09.439.00034 від 03 липня 2009 року укладений між ПП «Гудзон» та Східницькою селищною радою, фіктивний витяг з рішення XXXII сесії селищної ради смт. Східниця за № 414 від 06.03.2009 року про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування пансіонату для ПП «Циклон» та договір оренди землі 04.09.439.00035 від 03 липня 2009 року, укладений між ПП «Циклон» та Східницькою селищною радою. Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ПП «Гудзон» та ПП «Циклон» в сумі 484 400 грн., чим заподіяла матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом та маючи умисел на заволодіння чужим майном, повідомивши ОСОБА_14 неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельної ділянки в смт. Східниці Львівської області площею 0,022 га. за ціною 25000 доларів США, проте насправді мала намір на заволодіння грошима ОСОБА_14 , впродовж травня - червня 2009 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами в сумі 25 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 255 370 грн., які ОСОБА_14 , перебуваючи в м. Бориславі, передав ОСОБА_6 за нібито отримання земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_18 відповідно, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок вказаним особам Східницькою селищною радою не приймалося. У жовтні 2010 року ОСОБА_6 передала ОСОБА_14 фіктивні витяги з рішень Східницької селищної ради № 468 від 23 жовтня 2009 року про затвердження проекту відведення та передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 і на ім`я ОСОБА_14 і ОСОБА_18 . Маючи єдиний злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_14 , ОСОБА_6 у травні - червні 2010 року, діючи з корисливим мотивом, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_14 , які проявились в тому, що ОСОБА_6 позичила у нього кошти в сумі 30 000 доларів США, які згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 01.05.2009 року становили 306 444 грн., при цьому наперед знаючи про те, що реальної фінансової можливості повернути вказані кошти в неї немає. В загальному ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_14 в сумі 561 814 грн., чим заподіяла йому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом та маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_8 , повідомивши останньому неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє у наданні земельних ділянок в смт. Східніці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння його грошима, у травні 2009 року шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволоділа грошовими коштами в сумі 18 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 138 600 грн. та які особисто, перебуваючи в м. Бориславі, передав ОСОБА_8 . ОСОБА_6 за нібито отримання двох земельних ділянок на в смт. Східниці Львівської області, а ОСОБА_6 в свою чергу особисто передала ОСОБА_8 в підтвердження надання права власності на земельні ділянки два фіктивні державні акти, № 467666 на ім`я ОСОБА_19 та № 467667 на ім`я ОСОБА_8 , що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок вказаним особам Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_8 матеріальну шкоду у великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_20 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши ОСОБА_21 неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельної ділянки в смт. Східниці площею 0,0085 га за 3000 доларів США, проте насправді мала намір на заволодіння її грошима, 02 червня 2009 року близько 10 год., повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа її грошовими коштами в сумі 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 22 831,5 грн., які особисто в м. Бориславі надала ОСОБА_21 ОСОБА_6 , за нібито отримання земельної ділянки по АДРЕСА_4 . У березні 2010 року ОСОБА_6 особисто передала ОСОБА_21 в підтвердження надання права власності на земельну ділянку фіктивний державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД № 467477 на ім`я останньої, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельної ділянки ОСОБА_21 . Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 22831,5 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останній неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в отриманні земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння її грошима, в липні 2009 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 25 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 191 012,5 грн., які особисто в м. Бориславі ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 за нібито отримання трьох земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області для ОСОБА_9 , що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельної ділянки ОСОБА_9 . Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла останній матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_22 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останньому неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння його грошима, в лютому - березні 2010 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 26 000 доларів США, які згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 207 974 грн. та які особисто в м. Бориславі останній передав ОСОБА_6 за нібито отримання двох земельних ділянок в смт. Східниці Львівської оюласті, а ОСОБА_6 особисто передала йому в підтвердження надання права власності на земельні ділянки фіктивні державні акти № 467664 па ім`я ОСОБА_23 та № 467666 на ім`я ОСОБА_22 осіб, вказаних ОСОБА_22 , що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок на вказаних осіб Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_22 матеріальну шкоду у великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_24 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останній неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельної ділянки в смт. Східниці Львівської області площею 0,0085 га за 3000 доларів США, проте насправді мала намір на заволодіння її грошима, 02 червня 2009 року близько 10 год., повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_24 в сумі 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становить 22 831,5 грн., які особисто в м. Бориславі надала ОСОБА_24 . ОСОБА_6 за нібито отримання земельної ділянки по АДРЕСА_4 . У березні 2010 року ОСОБА_6 особисто передала ОСОБА_24 в підтвердження надання права власності на земельну ділянку фіктивний державний акт на право власності на земельну ділянку ЯД № 467476 на ім`я останньої, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельної ділянки ОСОБА_24 . Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_24 матеріальну шкоду на суму 22 831,5 грн.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 та діючи з корисливим мотивом, 03 березня 2010 року в АДРЕСА_5 , повторно, шляхом обману та зловживання її довірою, які проявились в тому, що ОСОБА_6 позичила в останньої грошові кошти в сумі 50 000 грн. та 3 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 27 947,5 грн., заволоділа вказаними коштами. В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність та зловживаючи довірою ОСОБА_11 , ОСОБА_6 04 березня 2010 року в АДРЕСА_5 , заволоділа коштами ОСОБА_11 в сумі 78 000 грн. Позичені кошти зобов`язувалась через три дні повернути, однак не маючи такої фінансової можливості, насправді мала намір на подальше заволодіння вказаними грошима та не мала наміру на їх повернення. Так, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 , ОСОБА_6 в кінці травня 2010 року в м. Бориславі шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа коштами в розмірі 2 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 15 850,2 гривень та які особисто передала ОСОБА_11 ОСОБА_6 , за сприяння у отриманні земельної ділянки в смт. Східниця Львівської області, а ОСОБА_6 продовжуючи обман потерпілої ОСОБА_11 вказала останній на земельну ділянку в смт. Східіниця Львівської області, яку планується передати у власність останньої, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про виділення земельної ділянки ОСОБА_11 . Східницькою селищною радою не приймалося. В загальному ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 171 797,7 грн., чим заподіяла їй матеріальну шкоду у великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_16 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останній неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельних ділянок в смт. Східніці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння її грошима, в квітні 2010 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами в розмірі 18 000 доларів США, що згідно офіційного курс Національного Банку України становило 142 650 грн. та які особисто в смт. Східниця Львівської області ОСОБА_16 передала ОСОБА_6 за нібито отримання двох земельних ділянок в смт. Східниця Львівської області, а ОСОБА_6 в свою чергу особисто передала в підтвердження надання права власності на земельні ділянки фіктивні витяги з рішень Східницької селищної ради № 593 від 19 березня 2010 року про надання дозволу на вибір місця розташування земельної ділянки та розроблення проекту відведення земельної ділянки та № 601 від 11 травня 2010 року про затвердження проекту відведення та передачу у власність двох земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_6 на ім`я ОСОБА_25 та ОСОБА_26 осіб вказаних ОСОБА_16 , що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок вказаним особам Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_16 матеріальну шкоду у великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останньому неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння його грошима, в квітні - липні 2010 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами в розмірі 58 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 459 650 грн. та які особисто в АДРЕСА_7 ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 за нібито отримання семи земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, а ОСОБА_6 продовжуючи злочинну діяльність спрямовану на, подальший обман ОСОБА_13 особисто передала останньому підтвердження надання права власності на земельні ділянки фіктивні витяги з рішень Східницької селищної ради № 547 від 12 березня 2010 року, № 593 від 19 березня 2010 року, № 601 від 11 травня 2010 року про затвердження проекту відведення та передачу у власність семи земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_4 , на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 осіб вказаних ОСОБА_13 , що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок вказаним особам Східницькою селищною радою не приймалося. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_13 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_32 та діючи з корисливим мотивом, 19 червня 2010 року в АДРЕСА_8 , повторно, шляхом обману та зловживання довірою, які проявились в тому, що ОСОБА_6 позичила в останньої грошові кошти в сумі 25800 грн., 345 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 2 729,77 грн. та 3145 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 30 764,7 грн., заволоділа вказаними коштами не маючи наміру та можливості на їх повернення, а насправді мала намір на подальше заволодіння її майном. В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність та зловживаючи довірою ОСОБА_32 , ОСОБА_6 22 червня 2010 року в АДРЕСА_8 , заволоділа її коштами в сумі 11 200 грн., 2 550 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 20 172,285 грн. та 8 290 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 81 259,409 грн. Позичені кошти зобов`язувалась через три дні повернути, однак не маючи такої фінансової можливості, насправді мала намір на заволодіння вказаними грошима та не мала наміру на їх повернення. В загальному ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_32 в сумі 171 930, 17 грн., чим заподіяла їй матеріальну шкоду у великих розмірах.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , діючи з корисливим мотивом, повідомивши їм неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння їх грошима, в липні 2010 року, повторно, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_35 в сумі 12 000 доларів США, які згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 94 820,4 грн. та грошовими коштами ОСОБА_36 в сумі 12 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 94 820,4 грн. на загальну суму 189 640,8 грн. та які особисто в м. Бориславі передали ОСОБА_33 та ОСОБА_37 , ОСОБА_6 , за нібито отримання восьми земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, а ОСОБА_6 у вище вказаний час особисто передала ОСОБА_38 в підтвердження надання права власності на земельні ділянки фіктивні витяги з рішень Східницької селищної ради № 593 від 19 березня 2010 року про затвердження проекту відведення та передачу у власність восьми земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_4 на ім`я зазначених ОСОБА_39 та ОСОБА_40 осіб, що не відповідає дійсності, оскільки жодних рішень про надання земельних ділянок вказаним особам Східницькою селищною радою не приймалося, а відтак ОСОБА_6 шляхом обману заволоділа чужим майном у великому розмірі.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_41 та діючи з корисливим мотивом, повідомивши останньому неправдиву інформацію про те, що вона за окрему плату посприяє в наданні земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, проте насправді мала намір на заволодіння його грошима, в липні 2010 року, повторно, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами в сумі 72 000 грн., які особисто надав ОСОБА_42 за нібито отримання двох земельних ділянок в смт. Східниці Львівської області, особисто в м. Бориславі передала ОСОБА_43 в підтвердження надання права власності на земельні ділянки фіктивні державні акти № 467667 на ім`я ОСОБА_44 та № 467666 на ім`я ОСОБА_45 осіб, вказаних ОСОБА_46 , чим заподіяла останньому значної матеріальної шкоди.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_15 та діючи з корисливим мотивом, 26 липня 2010 року в смт. Східниця Львівської області, повторно, шляхом обману та зловживання довірою останнього, який проявився в тому, що ОСОБА_6 позичила в нього грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 15 792 грн. та зобов`язувалась до трьох тижнів повернути, а насправді мала намір на заволодіння вказаними грошима та не мала наміру на їх повернення. ОСОБА_6 заподіяла матеріальної шкоди ОСОБА_15 в сумі 15 792 грн., заволодівши його майном шляхом обману, що полягало в тому, що ОСОБА_6 під час заволодіння коштами обіцяла, сплатити за користування ними гроші в сумі 500 доларів США.
Крім цього, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_47 та діючи з корисливим мотивом, в перших числах серпня 2010 року в АДРЕСА_9 , повторно, шляхом обману та зловживання довірою останньої, переконала її надати їй кошти в розмірі 1 600 доларів США терміном на 3 дні, проте насправді мала намір на заволодіння даними грошима і наміру на повернення вказаних коштів вона не мала. Шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 заволоділа грошима ОСОБА_47 в сумі 1 600 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 12 628,32 грн. Також у вищевказаний час, остання шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 заволоділа належним потерпілій ОСОБА_47 майном, а саме: жіночим спортивним костюмом, вартістю 350 грн., жіночою тунікою вартістю 250 грн., жіночою тунікою вартістю 200 грн. на суму 800 грн. Всього ОСОБА_6 шляхом обману заволоділа коштами ОСОБА_47 в розмірі 13 428,32 гривень.
Вказані дії ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 4 ст. 190 КК як умисне заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, вчинене в тому числі повторно; по відношенню до ОСОБА_8 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_32 , ОСОБА_48 та ОСОБА_34 за ч. 3 ст. 190 КК як умисне заволодіння чужим майном у великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно; по відношенню до ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_41 , ОСОБА_15 , ОСОБА_47 за ч. 2 ст. 190 КК як умисне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно, в тому числі таке, що завдало значної шкоди потерпілим.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК по епізодам стосовно ОСОБА_15 і ОСОБА_47 та за ч. 3 ст. 190 КК по епізоду стосовно ОСОБА_32 скасовано, а кримінальну справу відносно ОСОБА_6 у цій частині закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960 року за відсутністю в діянні складу злочину. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі з доповненнями засуджена ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів і особі засудженої внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо неї скасувати і направити справу на нове розслідування. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження її винуватості по кожному епізоду пред`явленого обвинувачення. Не встановлено умисел на заволодіння майном потерпілих, корисливий мотив та мета вчиненого. На думку засудженої, відносини, що склалися між нею та потерпілими не є кримінально караними, натомість регулюються нормами цивільного права. Стверджує, що кошти у потерпілих вона брала під психологічним тиском з боку ОСОБА_14 , який з погрозою застосування насильства вимагав повернути йому безпідставно нараховані відсотки за боргом. Вказані обставини залишились без уваги суду першої інстанції, який дійшов необґрунтованого висновку про наявність в її діях шахрайства. Апеляційний суд при повторному розгляді справи всупереч приписам ст. 399 КПК 1960 року не виконав вказівок суду касаційної інстанції, не перевірив всіх доводів апеляційних скарг та безпідставно відмовив у проведенні судового слідства. Істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону вважає відмову у фіксуванні судового процесу технічними засобами. Крім того, на думку засудженої, призначене їй покарання є невиправдано суворим.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати і направити справу на нове розслідування. При цьому навів доводи, аналогічні доводам касаційної скарги засудженої. Вважає, що відносини, що склалися між засудженою та потерпілими регулюються цивільно-правовими нормами, а тому положення ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК щодо ОСОБА_6 застосовані неправильно. Апеляційний суд при повторному розгляді справи всупереч приписам ст. 399 КПК 1960 року не виконав вказівок суду касаційної інстанції, належним чином не перевірив всіх доводів апеляційних скарг, безпідставно відмовив у проведенні судового слідства. Також вказав на суворість призначеного засудженій покарання.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена ОСОБА_49 та захисник ОСОБА_5 підтримали касаційні скарги.
Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_32 , ОСОБА_15 та ОСОБА_50 подали заперечення на касаційні скарги засудженої і захисника, в яких вказали на законність і обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_6 та просили залишити їх без зміни.
Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення касаційних скарг.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку місцевого суду судом касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів щодо неповноти та однобічності досудового і судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Залишаючи без задоволення апеляцію ОСОБА_6 у частині недоведеності її винуватості у вчиненні шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 та ОСОБА_52 , ОСОБА_41 , апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_6 по відношенню до потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 190 КК, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_48 та ОСОБА_34 за ч. 3 ст. 190 КК, потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_24 та ОСОБА_41 за ч. 2 ст. 190 КК кваліфіковано правильно.
В основу вироку суд обґрунтовано поклав показання цих потерпілих про обставини вчинення шахрайських дій щодо них, висновки експертиз, дані протоколів слідчих дій, а також показання самої ОСОБА_6 , які вона давала на досудовому розслідуванні і в суді. Так, ОСОБА_6 не заперечувала того, що отримувала кошти від потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 . При цьому її доводи про відсутність умислу на заволодіння вказаними коштами спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні. Згідно показань потерпілих ОСОБА_6 , ввійшовши до них у довіру, під приводом виділення земельних ділянок у с. Східниця Дрогобицького району Львівської області брала у них грошові кошти, не маючи на меті реалізовувати свою обіцянку, оскільки такої можливості у неї не було. Натомість привласнювала вказані кошти. З метою викликати у потерпілих переконання у правдивості її обіцянок, ОСОБА_6 показувала потерпілим земельні ділянки, які мають бути їм виділені, а також передавала потерпілим підроблені документи на ці ділянки. Показання потерпілих підтверджуються висновками експертиз, згідно яких підписи на документах про право на землю, які ОСОБА_6 передавала потерпілим є несправжніми, їх виконано не уповноваженими на це особами, в тому числі й самою засудженою, а печатки на документах виконано за допомогою копіювально-множильної техніки.
Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та у своїй сукупності об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_6 вже на момент задоволення коштами мала на меті їх привласнити, а зобов`язання не виконувати.
Доводи касаційних скарг про те, що кошти у потерпілих ОСОБА_6 брала з метою задоволення вимог ОСОБА_14 про повернення боргу й відсотків за боргом не впливають на кваліфікацію вчиненого, оскільки не спростовують того факту, що коштами потерпілих засуджена заволоділа шляхом обману.
Таким чином, перевіривши матеріали справи, суд дійшов обґрунтовано висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_51 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 .
Разом із тим, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженої, надавши належну оцінку доказам в частині обвинувачення ОСОБА_6 в умисному заволодінні шляхом обману та зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_15 , ОСОБА_47 та ОСОБА_32 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявних в матеріалах справи доказів недостатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості засудженої у вчинення шахрайства. Кошти у ОСОБА_15 , ОСОБА_47 та ОСОБА_54 . ОСОБА_6 брала в якості позики. Будь-яких підтверджень того, що вже на момент отримання коштів засуджена мала умисел їх не повертати, матеріали справи не містять. Тому відносини, що склалися між ОСОБА_15 , ОСОБА_47 , ОСОБА_32 та ОСОБА_6 , мають ознаки цивільно-правових.
З огляду на це, апеляційний суд правильно скасував вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК за дії по відношенню до ОСОБА_15 , ОСОБА_47 , ОСОБА_32 та закрив кримінальну справу у цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК 1960 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.
Доводи сторони захисту про порушення вимог кримінально-процесуального закону у зв`язку з незабезпеченням фіксування судового процесу технічними засобами були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та їм дана належна оцінка. Як встановив апеляційний суд, у матеріалах справи відсутнє відповідне клопотання, а тому вимог кримінально-процесуального закону суд першої інстанції не порушив.
Не вбачається також й порушень приписів ст. 399 КПК 1960 року в частині обов`язковості вказівок суду касаційної інстанції при повторному розгляді справи апеляційним судом.
Ухвала апеляційного суду у відповідній частині є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.
Проте без уваги апеляційного суду залишились приписи ст. 49 КК щодо строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Так злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК, є злочином середньої тяжкості, строк давності за який згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК становить п`ять років. За змістом ч. 5 ст. 74 КК та ч. 6 ст. 7 КПК 1960 року, якщо на день набрання вироком законної сили минули встановлені у ст. 49 КК строки давності, винна особа звільняється від покарання.
З огляду на це, враховуючи що з дня вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК, до дня постановлення апеляційним судом ухвали (набрання вироком законної сили) минуло більше п`яти років, тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від покарання за ці злочини.
Разом із тим, вказане жодним чином не впливає на обґрунтованість висновків місцевого та апеляційного судів щодо виду і розміру покарання засудженої та не є підставою для його пом`якшення. З урахуванням тяжкості вчинених злочинів та даних про особу винної, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогами статтей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, касаційні скарги засудженої та захисника не підлягають задоволенню. Натомість судові рішення щодо ОСОБА_6 в порядку ст. 395 КПК 1960 року підлягають зміні зі звільнення засудженої на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів

ухвалила:
Касаційні скарги засудженої та захисника залишити без задоволення.
В порядку ст. 395 КПК 1960 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року, а також ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч. 2 ст. 190 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання, призначеного судом першої інстанції, за ч. 3 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, за ч. 4 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3