АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу прокурора у провадженні на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000004 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України, повернуто прокурору м. Києва.

Таке рішення суд мотивував тим що, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки згідно формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті ОСОБА_7 своїми умисними діями розповсюдив матеріали із закликами до захоплення державної влади, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 109 КК України. Проте таке формулювання обвинувачення не розкриває суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України, яка характеризується виною у формі прямого умислу, а тому з огляду на положення п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 №8, вказані обставини свідчать про неконкретність висунутого обвинувачення, що є порушенням права обвинуваченого на захист, яке не може бути усунене в ході судового розгляду.

Крім того, суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 у призначені судові засідання Печерського районного суду м. Києва не з`являється, поштову кореспонденцію направлену на адресу місця проживання останнього, яка була встановлена органом досудового розслідування, не отримує, а здійснити виклик обвинуваченого за номером телефону, що вказаний в обвинувальному акті не виявилось можливим.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, посилаючись на істотне порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000004 від 09.02.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України та призначити новий розгляд даного обвинувального акта в суді першої інстанції.

При цьому зазначає, що усі вимоги, передбачені ч.2 ст. 291 КПК України, у даному обвинувальному акті додержано в повному обсязі, зокрема, в ньому після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено формулювання обвинувачення, яке є конкретним із зазначенням конкретної частини статті КК України, а тому, на переконання апелянта, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, зазначаючи про відсутність в обвинувальному акті чіткого та конкретного формулювання обвинувачення, суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки у підготовчому судовому засіданні суд лише перевіряє обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення формулювання обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000004 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті і цей перелік є вичерпним.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд послався на порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист через неконкретність висунутого йому обвинувачення, оскільки викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не розкриває суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України, яка характеризується виною у вигляді прямого умислу.

Також суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 у призначені судові засідання Печерського районного суду м. Києва не з`являється, поштову кореспонденцію направлену на адресу місця проживання останнього, яка була встановлена органом досудового розслідування, не отримує, а здійснити виклик обвинуваченого за номером телефону, що вказаний в обвинувальному акті не виявилось можливим.

Проте, висновки суду щодо невідповідності формулювання обвинувачення вимогам ст. 91 КПК України є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений статтею 26 КПК України, принцип диспозитивності, згідно до якого суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, а тому колегія суддів вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав неконкретності викладеного в ньому обвинувачення, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засідання.
Посилання суду на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 у призначені судові засідання не з`являється та не отримує поштової кореспонденції направленої за вказаною в обвинувальному акті адресою,як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із затвердженого прокурором та переданого до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , убачається, що в ньому, у тому числі, вказано його місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , а також зазначено номер телефону, який належить обвинуваченому. При цьому, суд не позбавлений можливості прийняти відповідне рішення у визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України порядку для забезпечення участі останнього під час судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного повернення судом першої інстанції обвинувального акта відносно ОСОБА_7 прокурору, а тому ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2018 року як незаконна підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000004 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_7 в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: _______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа: 11-кп/796/957/2018
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1