Справа № 703/5051/15-к
1-в/703/90/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

начальника відділу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла подання начальника Смілянського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 22 грудня 2015 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Покарання відбуває із 9 лютого 2016 року.

встановив:

Начальник Смілянського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року по закінченню іспитового строку.

Подання обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_5 протягом встановленого судом іспитового строку порушував правила та умови відбування покарання. За систематичне порушення правил та умов відбування покарання КВІ з питань пробації звертався до Смілянського міськрайонного суду з матеріалами подання про направлення засудженого в місця позбавлення волі однак ухвалами Смілянського міськрайонного суду від 24 січня 2017 року, 11 квітня 2017 року та 19 грудня 2017 року в задоволенні подання було відмовлено. 6 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним 15 квітня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, однак, станом на 30 січня 2018 року рішення по кримінальному провадженню стосовно останнього не прийнято, а тому просив звільнити його від призначеного покарання по закінченню іспитового строку.

В судовому засіданні начальник відділу пробації пояснив, що засуджений ОСОБА_5 порушував правила відбування призначеного покарання, 6 листопада 2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, однак, враховуючи що іспитовий строк закінчився просив звільнити його від призначеного покарання згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, представника відділу пробації та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину після винесення обвинувального вироку, яким йому було встановлено іспитовий строк, та в період дії іспитового строку.

Як вбачається з вимоги про наявність судимостей, ОСОБА_5 6 листопада 2017 року повідомлено про підозру у вчиненні ним, 15 квітня 2017 року, кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 24 листопада 2017 року обвинувальний акт направлено до суду.

Однак, констатувати вчинення нового злочину особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 КПК вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Принцип презумпції невинуватості закріплений також у багатьох міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст.78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 75, 78 КК України, ст. 372 КПК України, -

ухвалив:

Подання начальника Смілянського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд протягом 7 днів шляхом подачі апеляційної скарги з дня її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1