ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2763/18
Провадження № 1-кп/210/485/18

"24" вересня 2018 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широчани, Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодружений (перебуває у цивільному), який працює у ТОВ «Долинська стальконструкція» на посаді начальника виробничо-технічного відділу, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , відповідно до наказу з особового складу виконувача обов`язків директора департаменту персоналу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №66-п від 17.06.2015, призначений виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики», згідно наказу №109-п від 06.06.2017 року, звільнений з вказаної посади. Відповідно до Статуту Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики» затвердженого наказом Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном від 16.11.2012 №362 головою Агентства держмайна України ОСОБА_6 , згідно п.1.1 Підприємство, є юридичною особою засноване на державній власності та входить до сфери управління Держаного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном.
Відповідно до п.4.7 статуту, відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, Підприємство має право за попередньою згодою Агентства держмайна України і лише на конкурентних засадах в порядку, встановленому законодавством.
Згідно розділу № 7 статуту «Управління та контроль за діяльністю Підприємства», на директора підприємства покладено наступні функції та обов`язки, а саме: п. 7.1. управління Підприємством здійснює його керівник Директор; п. 7.3. директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Агентства держмайна України; п. 7.6. директор, має право розпоряджатися майном, коштами та іншими активами Підприємства згідно з законодавством; п. 7.7 директор зобов`язаний суворо дотримуватися положень статуту; забезпечувати ефективне використання та збереження майна; організовувати фінансово-господарську діяльність спрямовану на отримання прибутку.
Так, в.о. директора Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики» ОСОБА_4 , в період з 17.06.2015 року до 06.06.2017 року, тимчасово обіймав посаду на державному підприємстві пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто відповідно до ч.3 ст.18 КК України у вказаний вище період, являвся службовою особою, при цьому ОСОБА_4 неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, скоїв злочин у сфері службової діяльності, наступних обставин.
Так, на виконання Наказу Мінекономрозвитку від 25.11.2014 №1375 «Про закріплення державного майна, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час корпоратизації за Державним підприємством «Криворізький інститут автоматики», Підприємство прийняло на баланс основні засоби та інші необоротні матеріальні активи, відповідно до «Актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів», зокрема «Обладнання кисневого виробництва, що представляє собою: «блок розподілення повітря КТ-70», «система зберігання та видачі кисню РЦВ-6», «обладнання АВО», яке відповідно до експертного обстеження ДП «Криворізький експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» №164/08 від 27.04.2015, знаходиться у аварійному та фізично зношеному стані.
В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2077 №1314 «Про затвердження Порядку списання об`єктів державної власності» , визначено порядок списання об`єктів, а саме, п. 5 встановлено, що списання майна здійснюється суб`єктом господарювання, на балансі якого воно перебуває, на підставі прийнятого суб`єктом управління (Міністерством економічного розвитку і торгівлі України) рішення про надання згоди на його списання; п. 6 визначено перелік документів, які з метою отримання згоди на списання майна суб`єкт господарювання подає суб`єкту управління разом із зверненням стосовно списання майна.
Так, в.о. директора ДП «Криворізький інститут автоматики» ОСОБА_4 09 вересня 2015 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , достовірно знаючи порядок передбачений постановою КМУ № 1314, щодо погодження списання об`єктів державної власності, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, уклав усну угоду з невстановленими слідством особами на демонтаж - Обладнання кисневого виробництва, що представляє собою: «блок розподілення повітря КТ-70», «система зберігання та видачі кисню РЦВ-6», «обладнання АВО», розташованого за адресою м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1.
Після чого, невстановлені слідством особи діючи за усною вказівкою в.о. директора Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики» ОСОБА_4 , в період з вересня 2015 року по жовтень 2016 року, здійснили демонтаж обладнання кисневого виробництва, що представляє собою металеву конструкцію та складалась з обладнання: блоку розподілення повітря КТ-70; системи зберігання та видачі кисню РЦВ-6; обладнання АВО. Після чого, вищевказане обладнання невстановленими особами за допомогою вантажних автомобілів вже у вигляді металевих конструкцій переміщено до складу ДСП розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, Коломійцевський промвузол, в результаті чого Державному підприємству «Криворізький інститут автоматики» з урахуванням висновку судово-економічної експертизи за № 02-18 від 30.03.2018 та проведеного 18.04.2018 комісією у складі в.о. директора ОСОБА_3 , головного бухгалтера ОСОБА_7 та старшого наукового співробітника ОСОБА_8 обстеження наявного обладнання заподіяно збитки у сумі 500 815,09 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи службовою особою в.о. директора Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики», неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них,спричинив тяжкі наслідки вказаному підприємству на загальну суму 500 815,09 грн.,що складає 377 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених діючим законодавством України на час скоєння злочину.

ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Прокурор заявив суду клопотання про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, яке підтримали: представник потерпілого та обвинувачений, так як обвинувачений вину в скоєнні злочину визнав повністю, вважають недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом представнику потерпілого та обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом представника потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно перебуваючи на посаді в.о. директора Державного підприємства «Криворізький інститут автоматики» ОСОБА_4 , 09 вересня 2015 року, перебуваючи за адресою: м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Орджонікідзе, 1, не перевіривши надходження листа з Міністерства, щодо погодження списання об`єктів державної власності, через несумлінне ставлення до своїх обов`язків, уклав усну угоду з наглядно знайомими особами на демонтаж - Обладнання кисневого виробництва, що представляє собою: «блок розподілення повітря КТ-70», «система зберігання та видачі кисню РЦВ-6», «обладнання АВО», розташованого за адресою м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, чим завдав збитків підприємству. Однак, ОСОБА_4 повідомив, що частково відшкодував завдані збитки підприємству, також даний факт зможе підтвердити представник потерпілого. Щодо останніх збитків, між ним та підприємством було укладено угоду щодо взаєморозрахунків для погашення завданої шкоди, оскільки підприємство винне йому гроші у якості розрахунку за час роботи.
Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 пояснив суду, що на даний час працює на ДП «Криворізький інститут автоматики» на посаді виконуючого обов`язки директора, після призначення, комісією ДП було проведено ревізію наявних товарно-матеріальних цінностей та виявлено відсутність відповідного майна, а саме: обладнання кисневого виробництва, що представляє собою металеву конструкцію та складалась з обладнання: блоку розподілення повітря КТ-70; системи зберігання та видачі кисню РЦВ-6; обладнання АВО. Після чого, було звернуто до правоохоронних органів із заявою щодо розтрати минулим керівництвом державного майна. Крім того, ОСОБА_3 повідомив суду, що на даний час ДП «Криворізький інститут автоматики» претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, оскільки дійсно з боку останнього було частково відшкодовано завдані збитки та укладено угоду щодо взаєморозрахунків по виплаті коштів за час роботи останнього.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України, як службова недбалість, тобто неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, вислухавши показання обвинуваченого та представника потерпілого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 та погоджується із кваліфікацією його дій за ч.2 ст.367 КК України.

На підставі ст.94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши покази обвинуваченого та потерпілого з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що ним вчинено злочин у сфері службової діяльності, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, ОСОБА_4 раніше несудимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання, вину у скоєному злочині визнав повністю та кається.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що ним вчинено злочин у сфері службової діяльності, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, розлучений, працює, раніше несудимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, вину у скоєному злочині визнав повністю та кається.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.367 ч.2 КК України та додаткове покарання у вигляді позбавлення права займатися певної діяльністю без накладення штрафу.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування не накладався.

У судовому засіданні при обговоренні питання про застосування амністії, обвинувачений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про застосування відносно нього амністії, а саме, п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Представник потерпілого ОСОБА_3 також не заперечував щодо застосування відносно обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Як передбачено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного та додаткового покарання.

На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав законної сили 6 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Згідно ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, застосування амністії не допускається, якщо засуджений заперечує проти цього.

Крім того, згідно ст.13 Закону України «Про амністію в 2016 році», дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним законної сили включно.

Злочин, передбачений ст.367 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є неумисним, відноситься згідно ст.12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, вчинений на початку вересня 2015 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 : розлучений, однак перебуває у цивільному шлюбі, працює у ТОВ «Долинська стальконструкція» на посаді начальника виробничо-технічного відділу, раніше несудимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, вину у скоєному злочині визнав повністю та частково відшкодував завдані підприємству збитки, а також уклав угоду з потерпілим щодо подальшого відшкодування збитків. Крім того, ОСОБА_4 не заперечує проти застосування відносно нього амністії.

В судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які перешкоджають застосуванню амністії до обвинуваченого ОСОБА_4 , тому суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого амністію, звільнивши його від призначеного основного та додаткового покарання.

Долю речових доказів, необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні складають: 3 575, 00 грн. за проведення судово-економічної експертизи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався та під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно останнього, не надходили.

Цивільний позов у кримінальному провадженню до обвинуваченого ОСОБА_4 не пред`являвся, однак за потерпілим ДП «Криворізький інститут автоматики» зберігається право звернення до суду в порядку цивільного судочинства щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 369-371, 373-376 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2016 році», ЗУ «Про застосування амністії», ст.ст.125 ч.2 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та позбавити його права займатися діяльністю, пов`язаною із виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки без накладення штрафу.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного та додаткового покарання у виді позбавлення волі та позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, призначеного за даним вироком на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирати.

Після вступу вироку у законну силу, речові докази: документи, які вилучені 15.12.2017 року у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1, на підставі ухвали слідчого судді, повернути ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за належністю.

Стягнути із ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта для проведення судово-економічної експертизи №02-18 від 30.03.2018 року, у розмірі 3 575,00 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок; на користь ФОП ОСОБА_11 ; номер рахунку НОМЕР_1 в КФ «ПриватБанк» м. Кривий Ріг; МФО 305750; код ЄДРПОУ ; призначення платежу: за експертизу №02-18 від 30.03.2018.

Матеріали кримінального провадження №0001422 від 12.08.2017, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №210/2763/18, провадження №1-кп/210/485/18.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення,
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1