Ухвала

16 липня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-7400ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000094 у суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 , на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року щодо виправданого ОСОБА_5 ,

встановила:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Прокурор посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не навів обґрунтування щодо незаконності оскаржуваних судових рішень із підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на відповідні положення статей 370, 374, 404, 412, 413, 419 КПК України у їх взаємозв`язку. При цьому, прокурор фактично просить суд касаційної інстанції провести переоцінку доказів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , порушує питання про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, прокурор не зазначає, у чому конкретно полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які клопотання всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційний суд безпідставно не задовольнив, а також які конкретно доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення в порушення ст. 419 цього Кодексу належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою прокурора.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000094 у суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3