Справа № 461/1435/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2018 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 22.01.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньою освітою проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.10.2009 року за ч. 2 ст. 186. ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України

в с т а н о в и в:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з наступними обмеженнями: заборони виходу з квартири АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 6:00 год.; заборони виїзду за межі м. Львова без дозволу керівництва Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області; заборони перебувати в місцях, де продають алкогольні напої на розлив; приходити на реєстрацію 4 рази на місяць в Галицький РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, із якими ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений.

Обвинувачений ОСОБА_4 , незважаючи на встановлені обмеження, діючи умисно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, без дозволу керівництва Галицького ВП ГУ Національної поліції України у Львівській області, в період часу з 02.12.2015 р. по 14.01.2016 р. самовільно покинув місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в період вказаного часу на відмітку в Галицький ВП ГУ Національної поліції України у Львівській області не з`являвся.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що перебуваючи під адміністративним наглядом, самовільно, без дозволу керівництва Галицького ВП ГУ Національної поліції України у Львівській області, в період часу з 02.12.2015 р. по 14.01.2016 р. покинув місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в період вказаного часу на відмітку в Галицький ВП ГУ Національної поліції України у Львівській області не з`являвся. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.395 КК України є правильною, оскільки останній самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, має середню освіту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому ст. 395 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Окрім того, при призначенні покарання суд враховує, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2016 року ОСОБА_4 був засуджений за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту. В подальшому вказаний вирок оскаржений захисником ОСОБА_5 до Апеляційного суду Львівської області, однак ухвалою суду від 09 грудня 2016 року відмовлено у відкриття провадження за апеляційною скаргою та вирок скеровано до виконання.

Вказана Ухвала Апеляційного суду Львівської області 02 листопада 2017 року скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справа призначена на новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

За наслідками апеляційного перегляду, постановлено ухвалу від 01 березня 2018 року, якою вирок Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2016 року скасовано та справу скеровано на новий розгляд.

Згідно довідки про звільнення серії ЛЬВ №15987, виданої Державною установою «Львівська виправна колонія (№48)» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував покарання, призначене вироком Галицького районного суду м. Львова від 13.09.2016 року за ст. 395 КК України, у виді 4 місяців арешту, у Львівській ВК-48, у період з 31.07.2017 року по 03.11.2017 року та звільнений на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року, на підставі ст. 3 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 р.

Таким чином, враховуючи довідку про звільнення серії ЛЬВ №15987, видану Державною установою «Львівська виправна колонія (№48)», ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк його перебування у Державній установі «Львівська виправна колонія (№48)» з 31.07.2017 року по 03.11.2017 року, на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року, ухваленого в межах даного кримінального провадження.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ст. 395 Кримінального кодексу України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк перебування у Державній установі «Львівська виправна колонія (№48)» з 31.07.2017 року по 03.11.2017 року, на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2016 року, ухваленого в межах даного кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1