Справа № 461/7452/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2018 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

та захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 19.09.2017 року/ про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області, Жовківського району, с.Великі Грибовичі, українки, громадянки України, раніше не судимої, одруженої, маючи на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України, а саме, в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Автор обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000305 від 19.09.2017 року, вказує на наступні обставини.

Зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наказу №460ос від 01.12.2016 р. начальника ГУ НП у Львівській області призначена на посаду старшого інспектора-криміналіста слідчого відділу Франківського ВП ГУНП у Львівській області.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 р., зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 р. за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Верховною Радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон № 1975-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон № 1975-УIII набрав чинності 30 березня 2017 року.

Відповідно до цього Закону строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше продовжено до 1 травня 2017 року.

Відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону серед суб`єктів, на яких поширюється дія Закону зазначено і поліцейських.

Попри вказані вимоги закону, ОСОБА_4 , являючись працівником поліції, будучи проінформована листом т.в.о. начальника Франківського ВП ГУ ПН у Львівській області №1245/41/02/10/17 від 26.01.2017 р. про необхідність отримання електронного цифрового підпису та подання електронної декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік, заповнивши необхідні відомості на сайті ПриватБанку та отримавши в Акредитованому центрі сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» 31.03.2017 р. електронний цифровий підпис з строком дії до 31.03.2018 р., необхідний для подання електронної декларації на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), в порушення вимог вказаних вище нормативно-правових актів, у строк до 01.05.2017 року умисно не подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», за 2016 рік.

В подальшому, ОСОБА_4 , отримавши 02.05.2017 року в Акредитованому центрі сертифікації ключів ПАТ «Приватбанк» ще один електронний цифровий підпис з строком дії до 02.05.2018 р., з своєї електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 04.05.2017 р. скерувала електронного листа в службу технічної підтримки НАЗК на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідного до якого при введенні нею контактної інформації для заповнення е-декларації виникає помилка, оскільки ОСОБА_4 раніше при реєстрації на сайті НАЗК невірно вказала свою власну електронну адресу. На вказаний лист 05.05.2017 р. з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну адресу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшов лист щодо обов`язкових вимог при скеруванні листів у службу технічної підтримки, а саме необхідності скерування листа з персональної електронної поштової скриньки, зазначення у темі суті питання, зазначення П.І.П., ідентифікаційного номеру облікової картки платника податків (ІПН), персональної електронної поштової скриньки, суть питання, за необхідності до листа додати скріншоти з помилками.

11.05.2017 р. о 17.35 год. ОСОБА_4 з своєї електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням вказаних вище необхідних відомостей повторно скерувала електронного листа в службу технічної підтримки НАЗК на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідного до якого при введенні нею контактної інформації для заповнення е-декларації виникає помилка, оскільки ОСОБА_4 раніше при реєстрації на сайті НАЗК невірно вказала свою власну електронну адресу.

У цей же день о 18.16 год. з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну адресу ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов лист з служби технічної підтримки НАЗК, відповідно до якого її поштову скриньку змінено і їй необхідно перейти за вказаним у листі посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не дивлячись на викладене, ОСОБА_4 , усвідомлюючи передбачену законом вимогу щодо необхідності подачі нею щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», за 2016 рік, у період з 11.05.2017 р. по жовтень 2017 року, зазначену декларацію умисно не подала і жодних дій для подачі такої не вживала.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.366-1 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно ст. 129 Конституції України, норм КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового розгляду з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави , яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення,вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так обставини, викладені органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні щодо звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, не підтверджуються доказами та документами, дослідженими під час судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину не визнала та пояснила, що в жодному випадку, як суб`єкт декларування, не мала наміру ухилятись від виконання свого обов`язку щодо подачі щорічної електронної декларації. Причиною несвоєчасного неподання декларації були технічні проблеми, що завадили їй увійти до ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; на скерований до НАЗК свій електронний лист отримано 19.10.2018 р. та 20.10.2017 р. відповіді-повідомлення про те, її заява на заміну ЕЦП успішно прийнята і що її новий ЕПЦ було успішно затверджено у «Єдиному Державному реєстрі Декларацій». 24.10.2017 р. вона подала декларацію. Окрім того, протягом березня-вересня 2017 р. неодноразово намагались зайти на сайт НАЗК та подати декларацію, однак, з технічних причин цього зробити не змогла; в жовтні 2017 р., отримавши новий ЕПЦ подала декларацію. Вважає, що у її діях відсутній склад злочину, оскільки не мала жодного умислу неподавати декларацію, просить її виправдати.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що як слідчий у даному кримінальному провадженні, провів досудове розслідування у відповідності до вимог кримінального процесуального Кодексу; не допускав порушень прав обвинуваченої ОСОБА_4 на захист; декларація подана останньою після оголошення їй підозри.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , старший інспектор СКЗ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, показала, що повідомляла ОСОБА_4 , про необхідність подачі декларації, на що остання пояснила, що знає про свій обов`язок подати декларацію, бажає це зробити, але не може через некоректну роботу сайту НАЗК; неодноразові спроби зайти на сайт нічого не давали; що вона звернулась за технічною підтримкою до НАЗК.

Свідок ОСОБА_9 , чоловік ОСОБА_4 , ствердив суду, що дружина мала намір подати декларацію, їй нічого було скривати, знала свій обов`язок, як суб`єкт декларування подати вчасно декларацію; проте неодноразові спроби зайти на сайт НАЗК були невдалими; помилка спочатку була в електронній адресі, потім неможливо було отримати електронний ключ; ОСОБА_4 скеровувала електронні запити в НАЗК, і лише у жовтні, отримавши новий ЕПЦ, вона успішно подала декларацію.

Заслухавши обвинувачену, свідків, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину (кримінального правопорушення) передбаченого ст. 366-1 КК України, з огляду на наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

На підставі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, передбачених ст. 91 КПК України покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків передбачених цією статтею.

Органом досудового слідства обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується за ст. 366-1 КК України - умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Інкримінований обвинуваченій ОСОБА_4 злочин за ст.366-1 КК України з об`єктивної сторони з характеризується вчиненням таких діянь: 1) подання завідомо недостовірних відомостей у декларації; 2) умисне неподання декларації.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала його настання.

Умисне неподання декларації означає, що особа, маючи змогу виконати покладений на неї обов`язок, умисно цього не робить. Склад цього злочину матиме місце у випадку, коли особа відкрито відмовляється виконати вимогу закону.

Як вбачається із матеріалів справи та змісту обвинувального акту, листом т.в.о. начальника Франківського ВП ГУ ПН у Львівській області №1245/41/02/10/17 від 26.01.2017 р. ОСОБА_4 , була поінформована про необхідність отримання електронного цифрового підпису та подання електронної декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік, проти чого сама обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує, пояснивши, що в жодному випадку не відмовлялась від подачі декларації, вживала всіх заходів до виконання свого обов`язку і в жовтні 2017р., отримавши новий ЕПЦ, подала декларацію.

Матеріалами справи доводи обвинуваченої стверджуються наступним.

Так, ОСОБА_4 31.03.2017 р., заповнивши необхідні відомості на сайті «ПриватБанку» отримала в Акредитованому центрі сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» електронний цифровий підпис з строком дії до 31.03.2018 р., необхідний для подання електронної декларації на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК).

02.05.2017 р., ОСОБА_4 , отримала в Акредитованому центрі сертифікації ключів ПАТ «Приватбанк» ще один електронний цифровий підпис з строком дії до 02.05.2018 р..

04.05.2017 р. ОСОБА_4 з своєї електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 скерувала електронного листа в службу технічної підтримки НАЗК на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідного до якого при введенні нею контактної інформації для заповнення е-декларації виникає помилка, оскільки ОСОБА_4 раніше при реєстрації на сайті НАЗК невірно вказала свою власну електронну адресу.

На вказаний лист 05.05.2017 р. з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну адресу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшов лист щодо обов`язкових вимог при скеруванні листів у службу технічної підтримки, а саме необхідності скерування листа з персональної електронної поштової скриньки, зазначення у темі суті питання, зазначення П.І.П., ідентифікаційного номеру облікової картки платника податків (ІПН), персональної електронної поштової скриньки, суть питання, за необхідності до листа додати скріншоти з помилками.

11.05.2017 р. о 17.35 год. ОСОБА_4 з своєї електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням вказаних вище необхідних відомостей повторно скерувала електронного листа в службу технічної підтримки НАЗК на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідного до якого при введенні нею контактної інформації для заповнення е-декларації виникає помилка, оскільки ОСОБА_4 раніше при реєстрації на сайті НАЗК невірно вказала свою власну електронну адресу.

У цей же день о 18.16 год. з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 на електронну адресу ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов лист з служби технічної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якого її поштову скриньку змінено і їй необхідно перейти за вказаним у листі посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідь з НАЗК з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_4 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ,. про те, що заявка ОСОБА_4 на заміну ЕПЦ прийнята надійшла 19.10.2017р.; 20.10.2017р. новий ЕПЦ ОСОБА_4 було затверджено у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій; 24.10.2017р. ОСОБА_10 подана декларація.

За таких обставин, у період з 31.03.2017 р. по 24.10.2017 року, обвинувачена не подала декларацію з об`єктивних причин некоректної роботи системи та технічних помилок.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження №0000305, відомості до ЄРДР по факту порушення ОСОБА_4 вимог Закону України «Про запобігання корупції», неподання щорічної декларації за 2016 р. внесено 19.09.2017 року, відтак, належними та допустимими є лише докази зібрані досудовим розслідуванням після 19.09.2017 року.
В судовому засіданні досліджені докази сторони обвинувачення, зокрема: 1) протокол огляду поштової скриньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що 31.03.2017 р. (о 20.24., 21.51., 22.04., 22.33., 23.02.) та 02.05.2018 р. (22.16) із вказаної електронної адреси обвинуваченої до «Приватбанку» надіслано нею листи щодо отримання цифрового підпису; окрім цього, встановлено проведеним оглядом, що 04.05.2017р. о 12.33 год. та 11 травня 2017р. о 17.35 год. ОСОБА_4 вела електронну переписку із сайтом НАЗК щодо неможливості заповнення е-декларації; 2) протокол огляду даних Інтернет ресурсу-офіційного інформаційного ресурсу Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк»; за наслідками введення параметрів для пошуку ОСОБА_4 отримано відомості, які свідчать про отримання нею 31.03.2017 р. шести електронних цифрових підписів з терміном дії 31.03.2017 р., та 02.05.2017 р. отримано цифровий підпис з терміном дії 02.05.2017 р.

Наведені докази не підтверджують умислу ОСОБА_4 на умисне неподання декларації за 2016 р.
Пункт 17 Рішення НАЗК № 3 від 11.08.2016 року «Про роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачає, що за несвоєчасне подання без поважних причин декларації передбачено адміністративну відповідальність відповідно до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а за умисне неподання декларації - кримінальну відповідальність згідно із статтею 366-1 Кримінального кодексу України.

Розмежування між адміністративною та кримінальною відповідальністю за неподання щорічної декларації полягає в тому, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 172-6 КУпАП, а умисне неподання декларації взагалі, коли особа відкрито відмовляється виконати вимогу закону - кримінальну за ст. 366-1 КК України.

Так, Кодекс України про адміністративні правопорушення в главі 13-а «Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією», містить статтю 172-6 «Порушення вимог фінансового контролю», фабула якої передбачає несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 подала зазначену декларацію 24 жовтня 2017 року, в її діях відсутні два із основних елементів складу злочину суб`єктивна сторона (умисел) та об`єктивна сторона.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення. Адже ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому сторона обвинувачення зобов`язана доводити винуватість особи поза розумним сумнівом як у вчиненні кримінального проступку, так і у вчиненні злочину. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - судом ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

З урахуванням наведеного, в межах пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що прокурором не доведено вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Окрім того, встановлено, що 19.10.2017 р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ст.366-1 КК України. Під час допиту в якості підозрюваної, ОСОБА_4 заявила письмово, що своєї винуватості у вчинені злочину не визнає, буде давати показання, однак таке своє право бажає реалізувати за участю захисника; однак в супереч ст.20 КПК України органом досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_4 не було забезпечено право на захист в цій частині.

Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України - виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .