Постанова

Іменем України
11 липня 2018 року

м. Київ
Справа № 709/2769/13-к
Провадження № 51 1820 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001057 від 23 червня 2013 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 187 ч. 3, ст. 289 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу звернення вироку до виконання.

ОСОБА_6 у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 29 червня 2013 року по 26 липня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2 116 гривень 08 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів, у тому числі щодо знищення 3 слідів низу взуття, липкої стрічки, 3 слідів долонь, 2 слідів пальців рук, 1 сліду матеріалу, частини шпалери з плямами бурого кольору та п`яти слідів пальців рук.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 червня 2013 року приблизно о 23 годині, будучи неповнолітнім, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, шляхом вільного доступу проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою заволодіння чужим майном, використовуючи предмети, зовні схожі на вогнепальну зброю, та ніж, вчинили напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а потерпілій ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме грошима в сумі 450 доларів США, мобільним телефоном марки «Самсунг» зі стартовими пакетами «Київстар» та «Лайф» і фотоапаратом марки «Олімпус», чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5 536 гривень 05 копійок.
Крім того, 22 червня 2013 року приблизно о 23 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «Мерседес Бенц 124» державний номер НОМЕР_1 вартістю 52 893 гривні 18 копійок, який належить ОСОБА_10 , заподіявши матеріальну шкоду на зазначену суму.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за апеляційними скаргами його захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та прокурора змінено: кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 3 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та погрозою застосування (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.
Виключено з резолютивної частини вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року додаткове покарання, призначене ОСОБА_6 , у виді конфіскації майна та постановлено вважати його засудженим за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
Виключено з резолютивної частини вироку Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року рішення про знищення речових доказів: 3 сліди низу взуття, липка стрічка, 3 сліди долонь, 2 сліди пальців рук, 1 слід матеріалу, частина шпалери з плямами бурого кольору, п`ять слідів пальців рук. Постановлено зазначені речові докази залишити на зберіганні в Золотоніському ВП ГУНП в Черкаській області.
У решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_8 просить вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши йому покарання на підставі ст. 69 КК України та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. Вважає призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд у повній мірі не врахував обставини, які пом`якшують покарання, дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався, є активістом Східноєвропейського університету економіки і менеджменту, брав участь у спортивних змаганнях, має будинок, на його утриманні знаходяться цивільна дружина, дід та баба, які є особами похилого віку, також його другорядну роль в чиненні злочинів та відсутність у потерпілих до нього будь-яких претензій. Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я. Вважає, що зазначені обставини істотно знижують ступінь небезпечності ОСОБА_6 для суспільства.
У запереченнях на касаційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 зазначає про безпідставність викладених у касаційній скарзі доводів та просить залишити її без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
Захисник, діючи в інтересах засудженого ОСОБА_6 , у судовому засіданні зазначив про обґрунтованість касаційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст. 187 ч. 3, ст. 289 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Доводи касаційної скарги законного представника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо призначеного ОСОБА_6 покарання з огляду на наступне.
При призначені покарання ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 3, ст. 289 ч. 2 КК України суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких та тяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , який на обліку в ВКМСД Золотоніського МВ УМВС у Черкаській області не перебував, на час вчинення злочину навчався на 1-му курсі Київської національної академії внутрішніх справ на факультеті початкової спеціальної підготовки та зарекомендував себе як дисциплінований і трудолюбивий курсант, позитивно характеризується за місцем проживання, займається спортом, проживає з бабусею ОСОБА_15 . Обставинами, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав вчинення злочину неповнолітнім, вчинення злочину вперше, відсутність претензій з боку потерпілих, а обставин, які обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 під час кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнавав, заперечував свою причетність до їх вчинення.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства і обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій ст. 187 ч. 3, ст. 289 ч. 2 КК України, мотивувавши таке рішення.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, перевірив викладені у ній доводи, належним чином мотивувавши своє рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав вважати його несправедливим внаслідок його суворості колегія суддів не вбачає.
За матеріалами кримінального провадження, в тому числі і з врахуванням долученої до провадження при касаційному розгляді характеристики ОСОБА_6 , колегія суддів підстав для застосування ст. 69 КК і ст. 75 КК України не вбачає.
Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене в порядку статей 537, 539 КПК України за наявності передбачених підстав місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, відповідно до вказаних статей.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд

ухвалив:
Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3