АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/806/18 Справа № 204/6891/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002105 від 05 жовтня 2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2018 року, ухвалений відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області; громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
18.08.2017 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, поністю приєднано невідбуте покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., призначене за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2017 року, та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 1 року позбавлення волі та штрафу в сумі 850 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, невідбуте покарання ОСОБА_9 у вигляді штрафу в сумі 850 грн., призначене за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2017 року, виконувати самостійно.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

04 жовтня 2017 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_9 знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», розташованому по вул.Макарова,1а в м.Дніпрі, маючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, наблизився до прилавку магазину, перехилившись через який, відкрив шухляду, з якої відкрито викрав чуже майно, належне потерпілій ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «ІРhоnе 6 32 GВ», золотистого кольору, іmеі: НОМЕР_1 , вартістю 10 480,71 гривень, обладнаний захисним склом, вартістю 203,61 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 , яка не має матеріальної цінності. Після чого, обвинувачений зник з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 10 684, 32 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду, оскільки судом не враховано ряд пом`якшуючих його вину обставин.

В уточненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання та особі обвинуваченого, змінити вирок суду на підставі ст.ст.407,408 КПК України, обмежившись вже відбутим покаранням у вигляді 6 місяців позбавлення волі, застосувавши ст.69 КК України, та призначити йому покарання більш мґяке, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.186 КК України.

Зазначив, що не оскаржуючи обставини, встановлені вироком суду першої інстанції, просить звернути увагу на невідповідність вироку суду вимогам п.3 ч.1 ст. 65 КК України щодо врахуванням судом ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та призначити покарання достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Вказав, що судом першої інстанції серед обставин, що пом`якшують покарання вказано повне відшкодування збитку завданого злочином, визнання вини, що судом формально віднесено до обставин, що пом`якшують його покарання, проте не враховано фактично, оскільки все ж таки призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі. Крім того, судом не враховано у якості обставин, що пом`якшують його покарання співпрацю з органами досудового розслідування, активне сприяння розкриттю злочину, та щире каяття.

На його думку, судом належним чином не вивчена його особа, як обвинуваченого, а саме наявність або відсутність у нього тяжких захворювань, травм, тощо, наявність на утриманні родичів що потребують постійного догляду.

Просить колегію суддів додатково врахувати наявність у нього бабусі - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, та відповідно до довідки КЗ «Марганецький ЦПМСД» м. Марганець Дніпропетровської області від 02.04.2018 року перебуває на обліку в КЗ «Марганецький ЦПМСД», має ряд тяжких та хронічних захворювань та потребує постійного догляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання у вигляді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі, повністю приєднати невідбуте покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі та штрафу в сумі 850 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, невідбуте ОСОБА_9 покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2017 року, виконувати самостійно.

Зазначив, що визнавши ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, не прийнявши до уваги те, що ОСОБА_9 суспільно корисною працею не займався, вчинив умисне кримінальне правопорушення, при цьому щирого каяття не проявив, що свідчить про не усвідомлення скоєного, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав, та необґрунтовано визначив йому надмірно м`яку міру покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, позицію захисників, які підтримали апеляційну скаргу свого підзахисного та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, були предметом оцінки суду першої інстанції й в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 186 КК України в апеляційних скаргах також не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, але свою вину визнав повністю, відшкодував завдану шкоду потерпілій, що суд відніс до пом`якшуючих його покарання обставин. Разом із цим, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відніс вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише в умовах ізоляції від суспільства колегія суддів погоджується.

Ті обставини, що шкода, завдана злочином, відшкодована, а ОСОБА_9 визнав свою вину, на переконання колегії суддів, не є достатніми для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим в період невідбутого покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року, суд вірно призначив покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст. 71 КК України та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність його самостійного виконання.

Надані під час апеляційного розгляду відомості про наявність у ОСОБА_9 хворої бабусі, яка потребує догляду, хоча і мають місце, однак на покарання вплинути в даному випадку з позиції суду апеляційної інстанції не можуть, оскільки зі слів обвинуваченого ОСОБА_9 він останнім часом мешкає в м. Дніпрі, на за місцем мешкання бабусі, та постійно з нею не проживає.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, позитивної характеристики не має, виправлення останнього можливе лише в умовах позбавлення волі, а тому покарання, призначене обвинуваченому, за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, доводи апелянтів про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, як в частині м`якості, так й в частині суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_10 -залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2018 року, ухвалений відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: