Справа № 692/181/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000086, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка народилася у м. Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, працюючої соціальним працівником у БО «100 відсотків життя», неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, раніше судимої:
-6 лютого 2012 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307 КК України до
5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
-27 березня 2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до
2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання та остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі; 6 червня 2014 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання у виді 4 років 8 днів, що становить 2 роки 4 дні; 11 лютого 2016 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 27 березня 2013 року по 26 квітня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, -
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи раніше судимою: 6 лютого 2012 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення воді, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
27 березня 2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання та остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі, 6 червня 2014 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області скорочено наполовину невідбуту частину основного покарання у виді 4 років 8 днів, що становить 2 роки 4 дні; 11 лютого 2016 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 27 березня 2013 року по 26 квітня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, судимість не знята і непогашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не стала та скоїла нове кримінальне правопорушення.
Так, 3 травня 2017 року ОСОБА_5 , будучи координатором Молодіжної громадської організації «Об`єднання «Життя на всі 100%» та психологом Всеукраїнського благодійного фонду «Центр екстреної підтримки ЕЗРА» у нічний час доби привезла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є мешканкою АДРЕСА_3 у центр соціально-психологічної реабілітації нарко- та алкозалежних жінок Молодіжної громадської організації «Об`єднання «Життя на всі 100%» з метою добровільно позбавити її депресії та алкогольної залежності. Після того як ОСОБА_6 з`явилася в даному центрі та згодилася проходити реабілітацію їй було наказано віддати власний паспорт громадянина України з метою збереження його від крадіжки, чим її було введено в оману. Даними діями було досягнуто мети, а саме позбавлено можливості вільно, в будь який момент покинути даний заклад. Крім цього було узгоджено, що під час її перебування на території цього центру вона постійно буде перебувати під наглядом наставника та керівника програми реабілітації - ОСОБА_3 . 7 травня 2017 року близько 02:00 в с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області ОСОБА_6 перебувала у спальні будинку по АДРЕСА_4 , де знаходиться центр соціально-психологічної реабілітації нарко- та алкозалежних жінок Молодіжної громадської організації «Об`єднання «Життя на всі 100%» В подальшому у вище вказаний час ОСОБА_6 сказала ОСОБА_3 , що відмовляється проходити реабілітацію та, вчиняючи сварку, почала просити викликати близьких, щоб вони могли організувати її виїзд додому у
м. Київ. Далі ОСОБА_3 на ґрунті даних неприязних відносин, ігноруючи вимоги потерпілої, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , ввела в оману інших учасників реабілітації про те, що буцімто остання страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю («біла гарячка»). Із залученням невстановлених слідством жінок з числа реабілітантів, наказуючи їм тримати руки та ноги ОСОБА_6 з метою уникнення її спротиву, зв`язала руки ззаду за спиною і ноги потерпілої полімерною мотузкою, чим позбавила її таким чином можливості вільно пересуватися та вчиняти рухи. Після цього помістила ОСОБА_6 до приміщення погребу, який знаходиться на території цього центру соціально-психологічної реабілітації, де незаконно, проти волі потерпілої утримувала її із 02:00 7 травня 2017 року до 08:00 7 травня 2017 року, коли ОСОБА_6 своїми діями послабила мотузку на ногах та звернулась за допомогою до місцевого населення.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, не заперечувала жодної з обставин, викладених в обвинувальному акті, та просила суд суворо її не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 надіслала до суду телефонограму, в якій просила розгляд кримінального провадження провести за її відсутності, оскільки претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 вона не має, цивільний позов заявляти не буде. Проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала, при призначенні міри покарання покладалася на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З огляду на викладене суд, допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши матеріали, що характеризують її особу, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1
ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості; відношення обвинуваченої ОСОБА_3 до скоєного; особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості скоєного злочину, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі.
При цьому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останньої можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не застосовувався.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Визнати винуватою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_3 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази, а саме копії документів, вилучених під час обшуку у реабілітаційному центрі «Об`єднання «Життя на всі 100%» в с. Кантакузівка Драбівського району Черкаської області залишити у матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та надіслати потерпілій.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1