АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/989/18 Справа № 176/536/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року про відмову у задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії № 26 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , -

встановила:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року було відмовлено у задоволенні подання Жовтоводської виправної колонії № 26 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , мотивоване тим, що останній на шлях виправлення не став, його поведінка свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі та ставлення до праці не є сумлінною.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення, яким звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування доводів апеляції засуджений посилається на те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, суд першої інстанції при винесенні ухвали не в повній мірі дослідив матеріали особової справи, не надав їм належної оцінки. Крім того, вказує, що суд першої інстанції належним чином не мотивував та не обґрунтував своє рішення про відмову у задоволенні подання виправної колонії.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_7 надійшла заява в якій він просить розглядати справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, думку засудженого, який підтримав в повному обсязі доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за тяжкий та особливо тяжкий злочини за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2011 року за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України та засуджений до позбавлення волі строком на 10 років. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 22.07.2010 року по 13.07.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України. Згідно особової справи засудженого вбачається, що останній з 02.08.2010 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, заохочень не мав, мав 6 стягнень до вступу вироку в законну силу, до праці не залучався. З 04.08.2011 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії № 26.
За період відбування покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно. Має 6 заохочень та одне стягнення. На виробництві установи працевлаштований, різноробочим в бригаді № 30, також, залучається до робіт з благоустрою колонії. Додаткового нагляду з боку представників адміністрації не потребує. На заходи виховного характеру реагує вірно. Застосоване відносно засудженого стягнення мале місце 20.11.2016 року, заборонені речі застосовано стягнення у вигляді 10 діб ДІЗО.
Посилання засудженого на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали його особової справи є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність позитивної характеристики не вказує на усвідомлення засудженим своєї вини та щире каяття у вчиненні злочинів, а його поведінка свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі.
Беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів, встановлених вище обставин, характеристик на засудженого, колегія суддів, вважає, що позитивна поведінка ОСОБА_7 нетривалий час не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, відсутність стягнень нетривалий час, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року, якою було відмовлено в задоволені подання Жовтоводської виправної колонії № 26 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області: