Справа № 333/1782/18
Провадження №1-в/333/141/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

особи відносно якої ставиться питання

припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відео конференції, заяву заступника головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про припинення примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява заступника головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про припинення примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обґрунтована наступним.

22.02.2007 р. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення передбачене ст. 115 ч. 1 КК України були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом.
Згідно з Постановою Суворівського суду м. Херсона від 20.06.2014 р. примусові заходи медичного характеру були змінені на госпіталізацію у психіатричну лікарню із звичайним наглядом в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. з 17.07.2014 р. ОСОБА_7 , перебуває на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.
На підставі постанов Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014р., 09.06.2015р., 09.12.2015р., 31.05.2016р., 24.11.2016р. та 15.05.2017р. 10.11.2017р. застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 було продовжено, у зв`язку з нестабільністю психічного стану, а згодом для оцінки стабільності і якості компенсації емоційно-вольових порушень.
03.04.2018р. ОСОБА_7 був черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) невизначеного генезу з компенсованими порушеннями поведінки», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні, психічний стан хворого покращився та залишається стабільним. Порушень поведінки не виявляє. Спокійний, впорядкований, режиму не порушує. Має правильні соціальні настанови. Критика до дефекту та скоєного суспільно небезпечного діяння достатня. У зв`язку з чим продовження примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом не потребує. Може бути переведений на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань.
На підставі вищевикладеного, заявник просить суд припинити примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 .

У судовому засіданні представник комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та лікар-психіатр заяву підтримали та просили суд її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві.

ОСОБА_7 , його захисник проти задоволення заяви не заперечували.

Прокурор не підтримала дану заяву, просила суд змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

Суд, заслухавши пояснення та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходити до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 01.12.2006 р., в стані алкогольного сп`яніння, перерізав ОСОБА_9 горло, потім наніс останньому безліч ударів ножем в ділянку грудей, що привело до смерті потерпілого. ОСОБА_7 . Пройшов амбулаторно судово-психіатричну експертизу, був визнаний неосудним, у зв`язку з чим постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 22.02.2007 р. до ОСОБА_7 , за вчинення правопорушення передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим наглядом. З 29.03.2007 р. по 29.04.2014 р знаходився на примусовому лікування в Українській психіатричній лікарні з суровим наглядом м. Дніпропетровська.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2014 р. примусові заході медичного характеру відносно ОСОБА_7 були змінені на примусове психіатричне лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З 20.06.2014 р. по 17.07.2014 р. він знаходився на примусовому лікуванні в Херсонській обласній психіатричній лікарні з посиленим наглядом.
Постановою Суворівського суду м. Херсона від 20.06.2014 р. примусові заходи медичного характеру були змінені на госпіталізацію у психіатричну лікарню із звичайним наглядом в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. З 17.07.2014 р. ОСОБА_7 , перебуває на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.
Постановами Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014р., 09.06.2015р., 09.12.2015р., 31.05.2016р., 24.11.2016р. та 15.05.2017р. 10.11.2017р. застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 було продовжено, у зв`язку з нестабільністю психічного стану, а згодом для оцінки стабільності і якості компенсації емоційно-вольових порушень.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 03.04.2018 р., ОСОБА_7 03 квітня 2018 р. був черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) невизначеного генезу з компенсованими порушеннями поведінки», та дійшла висновку, що на проведеному лікуванні, психічний стан хворого покращився та залишається стабільним. Порушень поведінки не виявляє. Спокійний, впорядкований, режиму не порушує. Має правильні соціальні настанови. Критика до дефекту та скоєного суспільно небезпечного діяння достатня. У зв`язку з чим продовження примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом не потребує. Може бути переведений на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань.
Згідно ч.1 ст.95 КК України припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку.
З вищезазначеного даного висновку лікарів-психіатрів вбачається, що за час перебування в період з 2014 р. по 2017 р. ОСОБА_7 в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», критика останнього до вчиненого тяжкого кримінального правопорушення була відсутня або формальна, психічний стан не стабільний, і лише з кінця 2017 р. його психічний стан почав стабілізуватись. Враховуючи вищезазначене, а також дані про особу ОСОБА_7 , який вчинив тяжке кримінальне правопорушення, має встановлений діагноз: «Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність) невизначеного генезу з компенсованими порушеннями поведінки», тривалий час перебуває в психіатричному закладі під медичним наглядом, внаслідок чого може бути соціально не адаптованим, має схильність до зловживання спиртних напоїв, немає родини та родичів, які б піклувались про нього, суд вважає, що припинення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 є передчасним та необґрунтованим, тому для оцінки стабільності та якості емоційно-вольових порушень останнього, здійснення належного лікарського нагляду, суд вважає за потрібне змінити йому примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву заступника головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про припинення примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Змінити примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом у примусовому порядку на примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складений 15.05.2018 р.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1