АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2931/17 Номер провадження 11-кп/786/284/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представник установи ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи «Крюківська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидківка Хмельницького р-ну Хмельницької обл., судимого, засудженого:
30.01.2015 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Таке рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 не може бути звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки після ухвалення вироків, але до повного відбуття покарання ОСОБА_7 знову вчиняв умисні злочини, а саме після ухвалення вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2014, але до повного відбуття покарання, знову 17.10.2014 вчинив умисний злочин, за який засуджений 30.01.2015 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Крім того злочин, за який ОСОБА_7 засуджений за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2014 також вчинив після ухвалення вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2014.

В апеляційній скарзі засуджений, просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього ст. ст. 1, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Свої вимоги мотивує тим, що він відбув половину строку покарання, призначеного 30.01.2015 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, має неповнолітню дитину 2008 року народження, щодо якої не позбавлений батьківських прав; вважає, що після засудження 17.07.2012 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, та звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, під час цього іспитового строку він не вчиняв тяжких чи особливо тяжких злочинів, а тому вважає, що він підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення: засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який, посилаючись на правильність прийнятого рішення заперечив проти задоволення апеляційної скарги, представника установи, який зазначив про правильність рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду можуть бути повністю або частково звільненні від відбування покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 23.07.2014 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 роки позбавлення волі (а.п.о.с.8).
28.08.2014 ОСОБА_7 засуджений Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, за злочин, який останній вчинив 25.07.2014 (а.п. о.с.11).
30.01.2015 ОСОБА_7 засуджений Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, за злочин, який він вчинив 17.10.2014 (а.п.о.с. 19-20).
Тобто з вироків Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2014 та 30.01.2015 вбачається, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вказаним судом 23.07.2014 та 28.08.2014 після ухвалення вказаних вироків, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисні злочин 25.07.2014 та 17.10.2014, відповідно.
Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" амністія не застосовується до осіб,які після ухвалення вироку,але до повного відбуття покарання,знову вчинили умисний злочин.
Тому суд першої інстанції правильно зазначив, що на підставі п. «а» ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" амністія до ОСОБА_7 не застосовується, оскільки останній після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин.
Доводи засудженого про те, що він після засудження 17.07.2012 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.ч.2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 роки, під час іспитового строку не вчиняв тяжких чи особливо тяжких злочинів відповідає дійсності, проте не дає підстав для застосування амністії, оскільки не п. «в», на який вказує засуджений в апеляційній скарзі, а п. «а» ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено підставу відмови у застосуванні амністії.
Інших підстав для застосування амністії до засудженого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», через це безумовних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, як про це просить засуджений у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4