Ухвала
Іменем України
27 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 202/6843/16-к

провадження № 51-4265 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 січня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 березня 2017 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя м. Дніпро визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя м. П`ятихатки Дніпропетровської області визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 146 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 січня 2018 року вказаний вирок залишено без зміни.
Як встановлено судом, ці злочини засуджені вчинили за наступних обставин.
20 вересня 2016 року приблизно о 22:35 біля буд № 97 по вул. Набережна Заводська в м. Дніпро ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою зупинили автомобіль - таксі марки «Chevrolet Aveo» д/н НОМЕР_1 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , після чого сіли в нього та погрожуючи пістолетом «Stalker 914-S» вимагали у потерпілого грошові кошти і цінності.
Далі, в цей же день, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приблизно о 23:30 біля магазину «Будапешт» по вул. Калинова, 45 у м. Дніпро зупинили автомобіль Москвич 2141 д/н НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , сіли в нього та погрожуючи пістолетом «Stalker 914-S» напали на потерпілого з метою заволодіння його грошовими коштами і цінностями.
Приблизно о 00:45 21 вересня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_7 незаконно заволоділи його транспортним засобом, а також грошовими коштами в сумі 370 гривень.
Далі, погрожуючи пістолетом та діючи проти волі потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позбавили ОСОБА_7 свободи пересування, який скориставшись можливістю на автозаправній станції «АВІАС» від них втік, самостійно покинувши місце примусового утримання, а засуджені з місця скоєння злочину на автомобілі останнього зникли.
Близько 01:30 21 вересня 2016 року у м. Дніпро по вул. Іларіонівській біля буд. № 10 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 таємно викрали з автомобіля Москвич 2141 д/н НОМЕР_2 , що належав потерпілому ОСОБА_7 , навігатор «Prestigio» вартістю 1 040,63 гривень, чим завдали останньому матеріальної шкоди.
Крім того, у невстановлений час та за невстановлених обставин ОСОБА_4 незаконно придбав пістолет «STALKER-MOD.914-S» калібру 9 мм, який зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особам засуджених через його м`якість.
На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи його скарги щодо допущених місцевим судом порушень при призначенні покарання засудженим, не дав їм оцінки і безпідставно залишив вимоги сторони обвинувачення без задоволення, а вирок без зміни. Вважає, що апеляційний суд залишив поза увагою ступінь тяжкості та спосіб вчинених злочинів, а саме вчинення засудженими двох аналогічних за обставинами особливо тяжких злочинів із застосуванням вогнепальної зброї, а також відсутність у справі пом`якшуючих обставин та невизнання останніми своєї вини, через що, на його думку, рішення апеляційного суду є недостатньо обґрунтованим та вмотивованим, постановленим без додержання ст. 419 КПК.
Розглянувши касаційну скаргу, вивчивши додані до неї копії судових рішень, перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до визначених кримінальним законом загальних засад призначення покарання, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Призначене особі за вчинений злочин покарання повинно бути справедливим та за своїм видом і розміром відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилаючись на істотні порушення прокурор у касаційній скарзі вказує на те, що ухвала апеляційного суду за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки вважає, що апеляційний суд належно не перевірив доводів його апеляційної скарги і не надав їм відповідної оцінки, а також не навів обґрунтованих мотивів з яких залишив її без задоволення.
Однак із такими доводами погодитися не можна.
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, аналогічні за змістом доводи скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засудженим через м`якість були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який переглядаючи кримінальне провадження, ретельно їх перевірив та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивувавши своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких його апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

Зокрема, апеляційний суд, переглянувши вирок районного суду, дійшов висновку про додержання цим судом вимог статей 50 та 65 КК при призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яке є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, а тому, не вбачаючи підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, відмовив у її задоволенні.
Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам ст. 419 КПК, у ній наведено відповідні мотиви з яких виходив суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Наведені в касаційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильності висновків цього суду в ухвалі про законність та справедливість покарання, призначеного засудженим, його співрозмірності тяжкості вчинених злочинів та даним про особи винних.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду та вмотивованість його висновків з питань істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і правильності призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покарання прокурор у касаційній скарзі не навів, і таких даних із змісту судових рішень не вбачається.
Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Cуд

постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 січня 2018 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3