АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/309/18 Номер провадження 11-сс/786/398/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника власника
майна - адвоката ОСОБА_7
представника потерпілого
-адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню №0000497 від 06.07.2017 за апеляційною скаргою представника ПП «Агрофірми «Славутич» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 червня 2018 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 про арешт майна.

Накладено арешт у виді заборони використання майна та його відчуження ПП «Агрофірма «Славутич» (), а саме наступні транспортні засоби: трактор колісний ХТЗ-17221, 2004 року випуску, заводський номер 818, №двигуна НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер 17-01825, номерний знак НОМЕР_3 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 I WTS, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_6 , №двигуна НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_9 , №двигуна НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 ; причіп ПСЕ-12,5, 1986 року випуску, заводський номер НОМЕР_16 , номерний знак НОМЕР_17 ; трактор колісний МТЗ-80.1.26, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_18 , №двигуна НОМЕР_19 , номерний знак НОМЕР_20 ; трактор колісний МТЗ-82.1, 2004 року випуску, заводський номер НОМЕР_21 , №двигуна НОМЕР_22 , номерний знак НОМЕР_23 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 WTS, 2002 року випуску, заводський номер НОМЕР_24 , №двигуна НОМЕР_25 , номерний знак НОМЕР_26 ; трактор колісний БЕЛАРУС-82.1, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_27 , №двигуна НОМЕР_28 , номерний знак НОМЕР_29 ; трактор колісний DEUTZ-FAHR AGROTRON Х720, 2011 року випуску, заводський номер НОМЕР_30 , №двигуна НОМЕР_31 , номерний знак НОМЕР_32 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2015 року випуску, заводський номер НОМЕР_33 , №двигуна НОМЕР_34 , номерний знак НОМЕР_35 .

Контроль за виконанням ухвали покладено на старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 .

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що транспортні засоби сільськогосподарська техніка (трактори, комбайни та причепи до них), які зареєстровані за ПП «Агрофірма «Славутич», є предметом кримінального правопорушення, а арешт допускається саме з метою забезпечення заявленого цивільного позову і забезпечення відшкодування завданих внаслідок кримінального правопорушення матеріальних збитків у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник ПП «Агрофірма «Славутич» () просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 про арешт майна у виді заборони використання транспортних засобів та його відчуження ПП «Агрофірма «Славутич».

При цьому апелянт посилається на те, що слідчий суддя об`єктивно не з`ясував обставини, які мали б підтверджуватися доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, не встановив вид і розмір шкоди, завданої таким кримінальним правопорушенням та не врахував співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та не навів належних і достатніх мотивів для ухвалення рішення.

Також мотивує тим, що арештовані транспортні засоби мали використовуватись ПП «Агрофірмою «Славутич» у жнивах, тому накладення на них арешту призведе до зупинення роботи підприємства, що призведе до фактичного знищення врожаю і колосальні збитки від цього (неотримання підприємством запланованого прибутку), неможливості внаслідок знищення врожаю закупити посівний матеріал, оплатити роботу персоналу, робітників, неможливість закупити паливно-мастильні матеріали, орендувати сільськогосподарські транспортні засоби і позбавлення роботи та засобів існування працівників підприємства. Оскільки, діяльність сільськогосподарських підприємств в поточному році є залежною від результатів своєї діяльності у попередньому році, відсутність таких результатів (зібраного та реалізованого врожаю) призведе до знищення підприємства.

Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу винесено без повідомлення та участі представників зацікавлених осіб ПП «Агрофірми «Славутич», про винесення ухвали стало відомо лише після оприлюднення в ЄДРСР 2.07.2018.

Заслухавши доповідь судді, представника ПП «Агрофірма «Славутич» адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, прокурора, який, посилаючись на законність ухвали слідчого судді просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, клопотання слідчого про накладення арешту на майно було розглянуто у відсутності представників зацікавлених сторін, 5 липня 2018 року представник ПП «Агрофірма «Славутич» адвокат ОСОБА_7 подав до Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу. Відомості про те, що представник ПП «Агрофірма «Славутич» був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання прокурора в матеріалах провадження відсутні. Таким чином, строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000497 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6.07.2017, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.172, ч.2 ст.358, ч.1 ст.367, ч.2 ст.191 та ч.1 ст.205-1 КК України (а.к. 4-6).

Органами досудового розслідування встановлено, що відповідно до рішення засновників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 03.01.1998 року створено підприємство «Агрофірма «Славутич». Місцезнаходження вказаного підприємства Полтавська область, Глобинський район, с. Горби. Ідентифікаційний код юридичної особи 25163269.

Відповідно до Статуту ПП «Агрофірма «Славутич», затвердженого 27.05.2001 та зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією 27.05.2001, учасниками вказаного підприємства є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Згідно ст. 4 Статуту статутний фонд підприємства складав 34 000 грн. Розподіл вкладу кожного Учасника визначається рішенням Учасників і на момент створення даного підприємства становив: ОСОБА_10 в розмірі 20400 грн., ОСОБА_11 13600 грн.

Згідно ст. 10 п. 10.1 Статуту, у підприємстві створюється вищий, виконавчий і контрольний орган. Вищим органом підприємства є збори Учасників. Керівництво поточною діяльністю підприємства і виконання рішень, прийнятих зборами Учасників здійснює директор, який назначається зборами Учасників. Директором підприємства відповідно до вказаного Статуту назначений ОСОБА_10 .

Протоколом зборів Учасників ПП «Агрофірма «Славутич» №1 від 29.01.1998 року обрано на посаду директора підприємства ОСОБА_10 .

Відповідно до наказу №2 від 29.01.1998 року до виконання обов`язків директора зазначеного вище підприємства приступив ОСОБА_10 .

Таким чином, право вчиняти дії від імені ПП «Агрофірма «Славутич» без довіреності, у тому числі і підписувати договори мав ОСОБА_10 , що підтверджено Статутом в редакції 2001 року.

Протоколом зборів Учасників ПП «Агрофірма «Славутич» №2 від 29.01.1998 року обрано на посаду головного бухгалтера підприємства ОСОБА_11 .

Наказом № 2 від 29.01.1998 року до виконання обов`язків головного бухгалтера зазначеного підприємства приступив ОСОБА_11

ОСОБА_11 , маючи постійний доступ до печатки ПП «Агрофірма «Славутич», ніс завідомо неправдиві відомості у протокол №29 зборів засновників АФ «Славутич» від 26.01.2016 року, зазначивши що засновник та директор ОСОБА_10 подав заяву про його звільнення з посади директора і у зв`язку з цим запропоновано призначити на посаду директора ПП «Агрофірма «Славутич» ОСОБА_11 .

Вказане рішення засновників ПП «Агрофірма «Славутич» підписане з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В подальшому, на підставі зазначеного вище рішення, ОСОБА_11 підписав ж наказ № 246 від 26.01.2016 про призначення себе на посаду директора ПП «Агрофірма «Славутич».

Однак, відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів, підпис від імені ОСОБА_10 у графі «підписи засновників» протоколу № 29 зборів засновників ПП «Агрофірма «Славутич» від 26.01.2016 року виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою.

В подальшому ОСОБА_11 , на підставі недостовірного протоколу № 29 зборів засновників ПП «Агрофірма «Славутич» від 26.01.2016 року, як начебто уповноважена загальними зборами підприємства особа, та достовірно знаючи, що засновник та володілець 60% статутного капіталу ПП «Агрофірма «Славутич», директор ОСОБА_10 не приймав рішення про своє звільнення з посади директора і, у свою чергу, також не приймав рішення про призначення ОСОБА_11 на посаду директора ПП «Агрофірма «Славутич», останній відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», надав в паперовій формі недостовірний документ для проведення державної реєстрації, який був прийнятий за описом суб`єктом такої реєстрації, хоча ОСОБА_11 був обізнаний про наявність норм, що передбачена частиною четвертою ст. 53 зазначеного Закону, відповідно до якої встановлена відповідальність осіб, винних у внесенні завідомо неправдивих відомостей до документів, які підлягають внесенню до вказаного Єдиного державного реєстру, але ОСОБА_11 ігноруючи вказані норми Закону, умисно подав державному реєстратору документи для проведення реєстраційної дії «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в Установчих документах», а саме протокол № 29 зборів засновників АФ «Славутич» від 26.01.2016 року, що містили завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, на підставі зазначених вище недостовірних документів - рішення| загальних зборів учасників про зміну керівника та наказ про призначення керівника, державним реєстратором Глобинської районної адміністрації Полтавської області здійснено внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про виключення ОСОБА_10 як фізичної особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи, тобто ПП «Агрофірма «Славутич», у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації, та безпідставно включено до складу керівника і особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи - ПП «Агрофірма «Славутич», у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації ОСОБА_11 .
11.05.2018 ОСОБА_11 було повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 205-1 КК України, а саме в умисному внесенні в
документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної
реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне
подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.
Окрім того, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , будучи підозрюваним по кримінальному провадженні здійснив реалізацію ПП «Агрофірма «Славутич», внаслідок чого 13.06.2018 було змінено власника підприємства із ОСОБА_11 на ОСОБА_13 , який став власником підприємства з внеском 34000 грн., тобто 100 % часткою статутного капіталу. З цього слідує, що ОСОБА_11 перешкоджає повному та неупередженому проведенню досудового розслідування по кримінальному провадженню та намагається реалізувати майно підприємства.

Згідно даних, отриманих від Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, за ПП «Агрофірма «Славутич» () зареєстрована наступна техніка: трактор колісний ХТЗ-17221, 2004 року випуску, заводський номер 818, № двигуна НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_36 , номерний знак НОМЕР_3 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 I WTS, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_9 , № двигуна НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 ; причіп ПСЕ-12,5, 1986 року випуску, заводський номер НОМЕР_16 , номерний знак НОМЕР_17 ; трактор колісний МТЗ-80.1.26, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_18 , № двигуна НОМЕР_19 , номерний знак НОМЕР_20 ; трактор колісний МТЗ-82.1, 2004 року випуску, заводський номер НОМЕР_21 , № двигуна НОМЕР_22 , номерний знак НОМЕР_23 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 WTS, 2002 року випуску, заводський номер НОМЕР_24 , № двигуна НОМЕР_25 , номерний знак НОМЕР_26 ; трактор колісний БЕЛАРУС-82.1, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_27 , №двигуна НОМЕР_28 , номерний знак НОМЕР_29 ; трактор колісний DEUTZ-FAHR AGROTRON Х720, 2011 року випуску, заводський номер НОМЕР_30 , № двигуна НОМЕР_31 , номерний знак НОМЕР_32 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2015 року випуску, заводський номер НОМЕР_33 , №двигуна НОМЕР_34 , номерний знак НОМЕР_35 .

У даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_14 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_11 на загальну суму 11 149 500,00 (одинадцять мільйонів сто сорок девять тисяч пятсот) грн.

Таким чином, з огляду на викладене, у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на транспортні засоби сільськогосподарська техніка (трактори, комбайни та причепи до них), з метою забезпечення збереження майна, та для забезпечення цивільного позову поданого ОСОБА_14 до ОСОБА_11 , оскільки останній позбавив можливості користуватися та розпоряджатися майном ПП «Агрофірми «Славутич» як особі, яка успадкувала майно і своїми діями спричиняє матеріальну шкоду ОСОБА_14 .

20.06.2018 старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби із забороною використання майна та його відчуження ПП «Агрофірмою «Славутич».

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 червня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 132, 170, 173 КПК України та вказав, що є достатні підстави вважати, що транспортні засоби сільськогосподарська техніка (трактори, комбайни та причепи до них), які зареєстровані за ПП «Агрофірма «Славутич» є предметом злочину, а арешт допускається саме з метою забезпечення заявленого цивільного позову і забезпечення відшкодування завданих внаслідок кримінального правопорушення матеріальних збитків у кримінальному провадженні.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, як випливає з положень частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Такі висновки слідчого судді цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештовані транспортні з великою вірогідністю можуть бути доказом злочину, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст.170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Також, апелянт у скарзі посилається на те, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався в клопотанні, а слідчий суддя, відповідно до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Проте, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, на думку колегії суддів, цей довід апеляційної скарги є необґрунтованим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і негайно припиняється, якщо в ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, оцінивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що іншим шляхом не виявляється можливим встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження, оскільки лише накладанням арешту у виді заборони використання транспортних засобів та його відчуження ПП «Агрофірма «Славутич» () можливо отримати докази, які мають суттєве значення для з`ясування обставин кримінальних правопорушень, та осіб причетних до їх вчинення.

Крім цього, колегія суддів враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Отже, висновки слідчого судді щодо наявності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України.

Однак, з огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобовязаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Нормою ч. 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування , зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, як вбачається з матеріалів провадження власником ПП «Агрофірма «Славутич» (), видом діяльності якої є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджує те, що ПП «Агрофірма «Славутич» використовує транспортні засоби при здійсненні господарської діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання не в повній мірі дотримався вказаних вимог законодавства.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Разом з тим, слідчий суддя належним чином не визначив спосіб накладення арешту на майно визначений ч.1 ст. 170 КПК України, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заборона використання техніки поза межами Глобинського району Полтавської області забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі останніх.

Крім того, ПП «Агрофірма «Славутич» має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що заборона користуватися транспортними засобами може призвести до зупинення роботи підприємства тобто завдати надмірного обмеження прав власника.

Колегія суддів при визначенні способу враховує, що, що транспортні засоби сільськогосподарська техніка використовуються ПП «Агрофірма «Славутич» для роботи, і тому приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а саме накладення арешту на вказані в клопотанні транспортні засоби шляхом заборони відчуження та використання за межами Глобинського району Полтавської області, через це ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника ПП «Агрофірма «Славутич» - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 червня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 про накладення арешту задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони використання за межами Глобинського району Полтавської області та відчуження транспортних засобів: трактор колісний ХТЗ-17221, 2004 року випуску, заводський номер 818, № двигуна НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_36 , номерний знак НОМЕР_3 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 I WTS, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_9 , № двигуна НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_13 ; причіп 2ПТС-4, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_14 , номерний знак НОМЕР_15 ; причіп ПСЕ-12,5, 1986 року випуску, заводський номер НОМЕР_16 , номерний знак НОМЕР_17 ; трактор колісний МТЗ-80.1.26, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_18 , № двигуна НОМЕР_19 , номерний знак НОМЕР_20 ; трактор колісний МТЗ-82.1, 2004 року випуску, заводський номер НОМЕР_21 , № двигуна НОМЕР_22 , номерний знак НОМЕР_23 ; комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660 WTS, 2002 року випуску, заводський номер НОМЕР_24 , № двигуна НОМЕР_25 , номерний знак НОМЕР_26 ; трактор колісний БЕЛАРУС-82.1, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_27 , № двигуна НОМЕР_28 , номерний знак НОМЕР_29 ; трактор колісний DEUTZ-FAHR AGROTRON Х720, 2011 року випуску, заводський номер НОМЕР_30 , № двигуна НОМЕР_31 , номерний знак НОМЕР_32 ; трактор колісний БЕЛАРУС-1221.2, 2015 року випуску, заводський номер НОМЕР_33 , № двигуна НОМЕР_34 , номерний знак НОМЕР_35 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_9 ..

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4