АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/4474/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/292/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 квітня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-28.10.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 28.10.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;
-18.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.12.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 18.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, певних висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 07.04.2016 року приблизно о 20 годині 10 хвилин перебував неподалік від набережної річки Лопань поблизу буд. №49 по вул. Конторській та Гончарівського мосту м. Харкова.
Саме в той час він помітив золотий ланцюжок на шиї у раніше йому не знайомої ОСОБА_9 , яка разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прогулювались вздовж набережної річки Лопань у напрямку вул. Маршала Конєва, і в нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаною прикрасою із золота, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для здоров`я ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення і умислом, спрямованим на грабіж, спочатку підбіг до ОСОБА_9 , схопив її за горло двома руками та шляхом ривка смикнув за золотий ланцюжок, який знаходився на її шиї. Після цього, ОСОБА_7 , маючи намір довести до кінця свої злочинні, протиправні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою, повалив ОСОБА_9 на землю та зірвав з її шиї золотий ланцюжок. Таким чином, він виконав всі дії, які вважав необхідними для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_7 , заволодівши майном потерпілої, з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців на шиї та передньої поверхні лівої половини груді та садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком експерта ХОБСМЕ №2887-ая/16 від 16.05.2016 року.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 14611 грн. 25 коп., що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи №2353 від 19.04.2016 року.
Не погодившись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в уточненій апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.04.2017 року скасувати. Призначити новий судовий розгляд в іншому складі суду. В обґрунтування вимог посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Посилається, що жодна з потерпілих при наданні показів не вказала жодної особливої деталі в зовнішності невідомого чоловіка, яка могла б однозначно відрізнити його від інших, судом при ухвалені рішення не враховано докази сторони захисту, що є порушенням прав обвинуваченого.

Вислухавши доповідь судді; пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скарги захисника; пояснення прокурора , який заперечував проти її задоволення ; вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції шляхом:

допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила , що 7 квітня 2016 року , близько 20 години, вона разом з подругами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 гуляли на набережній річки Лопань . За кущами вони побачили людину, злякались ї та пішли в напрямку Гончарівського мосту . Спочатку невідома людина йшла за ними, а потім почала бігти в їх напрямку. ОСОБА_12 припустила, що людина займається спортом . Освітлення було нормальним , оскільки на греблі були фонарі. Коли людина підбігла ближче дівчата розступились та намагались пропустити чоловіка. Коли чоловік порівнявся з потерпілою, то посміхнувся і зненацька схопив її за горло та смикнув за ланцюжок , який одразу зірвати не зміг. Потім повалив потерпілу на землю та почав смикати за ланцюжок, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 почали кричати на намагались відтягнути чоловіка від потерпілої. Після того , як чоловік зірвав ланцюжок то він утік через арку житлового будинку. Після цього дівчата викликали патрульну службу поліції , на місці нападу знайшли належний потерпілій хрестик та серіжку. Потерпіла описала ланцюжок , повідомила його приблизну масу та те що він був золотий. Через деякий час потерпілу викликали до поліції , де вона упізнала Дрібнохода , як особу, яка її пограбувала. Потерпіла пояснила, що в неї немає сумніву , щодо особи , яка здійснила її пограбування , оскільки вона добре розгледіла Дрібнохода в момент нападу;
допиту свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила пояснення потерпілої ОСОБА_9 та підтвердила , що в ході досудового слідства упізнала Дрібнохода як особу яка скоїла пограбування . Нападника бачила зблизька збоку та ззаду. Підтверддилап, що свідок ОСОБА_10 бачила обвинуваченого під час нападу. Зауважень до процедури впізнання не мала;
допиту свідка ОСОБА_13 , який підтвердив , що навесні 2016 року поблизу ломбарду, який розташований по вул.. Маршала Конєва в м. Харкові молодий чоловік запропонував придбати у нього золотий ланцюжок вагою більше 20 гр. 583 чи 585 проби. За цей ланцюжок свідок заплатив 11400 грн. Ланцюжок був «потягнутий» з пошкодженням замку. Особа запевнила його , що ланцюжок належить їй. Потім свідок ОСОБА_13 впізнав особу , яка продала йому ланцюжок у Новобаварському відділі поліції. В судовому засіданні ОСОБА_13 підтвердив, що прдбав ланцюжок саме у ОСОБА_7 ;
допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що з 7 04.16р. по 08.04 16 р. разом з ОСОБА_15 чергував як оператор водонапірних споруд на Гончарівській греблі. Ввечері приблизно 20 години до них заходив працівник поліції та питав про те, чи їм щось відомо про пограбування, яке відбулось неподалік. Свідку про це було невідомо, однак він бачив , що біля вагончику , коли прийшов працівник міліції знаходилась дівчина, яка розмовляла з іншим працівником поліції про те , що неподалік у неї зірвали ланцюжок;
допиту свідка ОСОБА_16 , який підтвердив, що в зазначену дату чергував з свідком ОСОБА_14 на греблі , однак за пограбування йому нічого невідомо;

шляхом вивчення письмових доказів :

заяви потерпілої про скоєння злочину про скоєння злочину відповідно до змісту якої 7 квітня 2016 року на березі річки Лопань поблизу Гончарівської греблі невідома особа відкрито заволоділа належним їй золотим ланцюжком вагою 25 гр. плетіння «кардинал»;
протоколу огляду місця події від 07.04.16р. з фототаблицею, проведеного з 21-20 хв. до 21 40 хв. з якого вбачається , що місце злочину освітлено ліхтарями;
протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої з фото таблицею від 16 травня 2016 р. в ході якого остання розповів та показала на місті обставини скоєння злочину відносно неї , як зазначено вище. Зі змісту слідчої дії вбачається , що потерпіла могла розгледіти Дрібнохода під час нападу ;
протоколу впізнання потерпілою Дрібнохода , як особи , яка відкрито заволоділа її золотим ланцюжком;
протоколу впізнання свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Дрібнохода , як особи , яка відкрито заволоділа золотим ланцюжком потерпілої;
протоколу впізнання свідком ОСОБА_13 . Дрібнохода , як особи , яка продала йому золотий ланцюжок 8 квітня 2016 року;
висновку судово-медичної експертизи , стосовно наявності , часу спричинення , локалізації характеру та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ;
висновку судово-товарознавчої експертизи стосовно вартості викраденого майна,
повно та всебічно встановив фактичні обставини справи і винність ОСОБА_7 в відкритому заволодінні майном ОСОБА_9 поєднаному з насильством , як не є небезпечним для здоров*я потерпілої , вчиненого повторно.
В мотивувальній частині вироку, суд навів переконливі докази вини ОСОБА_7 , розкрив їх зміст та дав їм належну оцінку, з якою колегія суддів погоджується і наводити її вдруге вважає недоцільним.
Також суд ретельно проаналізував пояснення свідків - знайомих обвинуваченого ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та його співмешканки ОСОБА_19 стосовно того , що ОСОБА_7 не міг вчинити злочин , оскільки знаходився в цей час іншому місті та святкував з ними Благовіщення . Суд надав цим поясненням критичну оцінку , оскільки вони надані особами які знаходяться в особистих стосунках з обвинуваченим та спростовуються комплексом зазначених вище узгоджених між собою доказів .
Також суд ретельно проаналізував заперечення захисту щодо незгоди з обвинуваченням та його недоведеності, і визнав ці заперечення необґрунтованими, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги адвоката Лиски стосовно того, що суд першої інстанції в порушення презумпції невинуватості особи зробив висновок о винуватості Дрібнохода лише керуючись тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності і його упізнала потерпіла, є безпідставними і спростовуються змістом мотивувальної частини вироку , що наведено вище. Не відповідають дійсності і доводи апеляційної скарги , що суд не взяв до уваги пояснення свідків захисту. Суд навів ці пояснення у вироку , дав їм вмотивовану критичну оцінку. Незгода захисту з цією оцінкою свідчить лише про вибрану тактику захисту , а не про необ`єктивність суду.
Посилання захисника на пояснення обвинуваченого ОСОБА_20 про те що кримінальне провадження відносно нього сфальсифіковано через те, що останній не погодився співпрацювати з ними та викривати інших осіб, колегія суддів вважає явно надуманими , оскільки правоохоронні ніколи не мали нестачі осіб , які добровільно допомагають викривати злочинців. Окрім того фальсифікація матеріалів кримінального провадження є не тільки занадто складною і недоцільною у співвідношенні з важливістю інформації якою може володіти обвинувачений, а й фактично неможливою з врахуванням прокурорського нагляду за слідством і наступної перевірки судом.
Посилання захисника на деякі розбіжності в поясненнях на досудовому слідстві та в суді потерпілої ОСОБА_9 свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є несуттєвими і цілком пояснюються суб`єктивним сприйняттям подій потерпілою та свідків в екстремальних умовах , які склались під час нападу. При цьому подальше впізнання обвинуваченого було проведено з потерпілою та свідками в умовах, які виключали стресовий стан, як в ході досудового слідства так і в суді. В протоколах зазначено за якими прикметами потерпіла та свідки впізнають обвинуваченого. Це ж стосується і посилання захисника на те, що напад було скоєно у темний час доби, коли було включено зовнішнє освітлення. Саме через те, що напад стався неподалік від греблі де було зовнішнє освітлення , що підтверджено протоколом огляду , колегія суддів не має підстав сумніватися в тому що потерпіла та свідки мали можливість розгледіти нападника.
Не довіряти поясненням потерпілої та свідків , які вказують на Дрібнохода , як на особу , яка вчинила злочин підстав немає. При цьому колегія суддів враховує, що до нападу потерпла,свідки та обвинувачений не знали один одного і тому підстав для обмови не мають.
Доводи апеляційної скарги про неповноту досудового слідства є голослівними і не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Посилання захисника в апеляційній скарзі, що взагалі не доведено події злочину спростовуються наведеними вище поясненнями потерпілої , її заявою про скоєння злочину , протоколом огляду місця злочину, та поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 .
Те , що обвинувачений встиг розпорядитись викраденим майном і воно втрачено не є підставою вважати , що потерпіла та свідки вигадали як саме пограбування та і наявність викраденого майна у потерпілої . При цьому колегія суддів враховує , що підстав для обмови обвинуваченого у потерпілої та свідків не існує ні з особистих мотивів ні з точки зору можливого збагачення за рахунок обвинуваченого.
Суд розглядає кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, тому посилання захисту на необхідність судового розгляду замаху на заволодіння сережкою та хрестиком потерпілої є безпідставною.
Потерпіла на наявність тілесних ушкоджень була оглянута експертом , що зазначено в дослідній частині судово-медичної експертизи. З опису вбачається про наявність характерних тілесних ушкоджень на шиї потерпілої , тому посилання захисту на неповноту висновків судово-медичної експертизи є безпідставними.
Посилання захисту на відсутність відео та фото доказів того, що ОСОБА_20 знаходився на місці злочину не свідчить про недоведеність обвинувачення , оскільки спростовується комплексом наведених вище доказів.
Те , що свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , як чергували біля греблі , не чули та не бачили події пограбування , не свідчить про її відсутність . При цьому колегія суддів враховує, що останні знаходились у службовому приміщенні і могли безпосередньо не сприймати факту пограбування. Але свідок ОСОБА_22 підтвердив , що в день пограбування до нього з цього приводу звертались працівники поліції разом з дівчатами у відношенні яких було пограбування. Посилання захисту на те , що свідки були зобов`язані чути або бачити факт пограбування , якщо воно було , є лише припущенням захисника.
Пояснення обвинуваченого про те, що йому пропонували за хабар не притягати до відповідальності за грабіж, сторона захисту та обвинувачений не позбавлені в будь-який час перевірити шляхом відповідного звернення про скоєння злочину до правоохоронних органів. Перевірка таких повідомлень в обов`язки суду , який розглядає кримінальне провадження в межах предмету доказування за конкретним обвинуваченням, не входить.
Посилання захисту на неможливість розірвання золотого ланцюжка вагою 25 гр. руками є безпідставними , оскільки в справі не встановлено , що ланцюжок було саме розірвано. Свідок ОСОБА_13 пояснював про «потягнутість» ланцюжка та про пошкодження замка ланцюжка.
Протокол огляду місця події проведений слідчим 07.04.16 р., хоча складається однієї сторінки , відповідає загальним вимогам КПК України для складення відповідного процесуального документу, завірений підписами понятих та слідчого, тому посилання захисту на неналежність цього доказу , неможливість його проведення за 20 хвилин, його поверховість є безпідставними (а.с.14,15 кп).
Посилання захисту на неналежність фотознімків золотого ланцюжка наданих потерпілою колегія суддів вважає недоречними, оскільки суд першої інстанції не посилався на ці знімки у якості доказу вини ОСОБА_20 у вироку.
Посилання захисту на те, що свідок ОСОБА_13 співпрацює з органами поліції, оскільки є нелегальним скупником золота, тому його покази є недопустимим доказом є лише припущенням сторони захисту.
Протоколи слідчого експерименту з участю ОСОБА_23 (а.с.36-43) відповідають загальним вимогам КПК України для складення відповідного процесуального документу, завірені підписами понятих та слідчого, тому посилання захисту на неналежність цих доказу , є безпідставними. Те , що в обох випадках слідчих експериментів у якості понятого була запрошена особа на прізвище ОСОБА_24 не є передбаченою КПК підставою для визнання цих доказів недопустимими. Як вбачається з пояснень до фото таблиці в ході проведення слідчого експерименту потерпіла показувала на статисті яким чином на неї було здійснено напад . Даних , що на знімку зображені саме поняті- чоловіки є лише припущенням захисту , як і те , що зображена на знімку особа жіночої статі є понятою.(а.с.41-43)
Посилання захисту на неналежність протоколів слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_12 колегія суддів вважає недоречними, оскільки суд першої інстанції не посилався на ці документи у якості доказу вини ОСОБА_20 у вироку.
Те , що слідчим не було проведено одночасного допиту обвинуваченого та свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_12 не свідчить про неповноту досудового слідства , оскільки наведених у вироку доказів цілком достатньо для обґрунтованого висновку про доведеність вини Дрібнохода .
Це ж стосується наявних в матеріалах провадження рапортів оперуповноважених Жовтневого ВП щодо неможливості виконання доручень слідчого щодо встановлення інших безпосередніх свідків вчиненого злочину та можливої інформації відеокамер спостереження .
Посилання захисника, що ним особисто були встановлені камери спостереження біля місця скоєння злочину та біля ломбарду , але відповідні записи на них вже не збереглись не є обставиною , що виправдовує обвинуваченого або ставить під сумнів висновки суду.
Колегія суддів не може враховувати відсутність записів камер спостереження у якості будь-яких доказів або підстав для висновків про що просить захисник.
Посилання захисника про те, що суд не надав оцінки поданим ним при здійсненні захисту Дрібнохода додатковим матеріалам перелік яких в кількості 65 позицій зазначив в апеляційній скарзі не свідчить про неповноту судового розгляду. При цьому колегія суддів враховує, що судом були допитані зазначені в цих додаткових матеріалах свідки захисту і їх поясненням була надана відповідна оцінка.
Інші матеріали, надані захисником та долучені до справи, не несуть в собі інформації на підставі якої можливо зробити висновок о невинуватості обвинуваченого або недопустимості доказів наданих слідством. Вони стосуються характеристик обвинуваченого, звернень захисника до експертних установ без відповідних висновків, адвокатських запитів , та ін., які отримані захисником при виконанні своїх обов`язків.
Висновки товарознавської експертизи відповідно до дослідницької частини базуються на мінімальній оцінці брухту дорогоцінного металу , оскільки предмет на оцінку не надано і в цій частині висновок експерта належним чином обґрунтований (а.с.54-55 к.п.) Як було зазначено вище щодо маси ланцюжка були взяти за основу пояснення потерпілої яким підстав недовіряти нема.
Потерпіла була допитана в судовому засіданні , тому посилання захисту на те, що судовий розгляд було проведено без її участі є безпідставним. Те , що потерпіла не мала змоги приймати участь у кожному судовому засіданні не є процесуальною підставою для скасування вироку.
Вирок суду повністю відповідає вимогам ст. 374 КПК України тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.
Щодо клопотання захисту про необхідність повторно повного дослідження доказів сторони обвинувачення та захисту , то воно задоволенню не підлягає оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 404 КПК України зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження лише за умови, якщо вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями. Апеляційна скарга і матеріали провадження не містять даних, щодо наявності таких підстав.
Зважаючи на наведене колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання , призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 квітня 2017 року строк тримання під вартою 3 5 квітня 2017 року до 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -