В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2018 Справа №607/5558/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0003106 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишнівчик Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, на у триманні малолітня дитина, жителя АДРЕСА_1 , раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3.07.2014 року за ч.1 ст.289 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік; вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2016 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.296 КК України до трьох років обмеження волі та штрафу 1700 грн., звільненого від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на один рік, про обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України,-
встановив:
ОСОБА_5 09 лютого 2015 року близько 03 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 попередньо домовився із невстановленою слідством особою про вчинення шахрайства. З цією метою, 08 лютого 2015 року невстановлена слідством особа, використовуючи стільниковий зв`язок повідомила ОСОБА_5 про необхідність поїздки в ніч з 08 на 09 лютого 2015 року до потерпілих, для незаконного отримання у них грошових коштів. В подальшому невстановлена слідством особа 09 лютого 2015 року близько 03 години 15 хвилин умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи у невстановленому слідством місці визначила стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , що проживає по АДРЕСА_2 для подальшого здійснення до нього дзвінка з метою повідомлення йому неправдивої інформації щодо його сина та незаконного заволодіння його коштами шляхом шахрайства. Продовжуючи свою злочинну діяльність невідома особа, маючи в наявності стільниковий телефон 09.02.2015 року в 03:15 год. здійснила дзвінок на телефонний номер - НОМЕР_1 . ОСОБА_6 відповів і невстановлена слідством особа, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись схвилюванням та розгубленим станом потерпілого видав себе за його сина ОСОБА_7 і повідомив, що він потрапив у дорожньо-транспортну подію, в результаті якої спричинено шкоду потерпілому. Скориставшись розгубленим станом потерпілого невстановлена особа висунула вимогу ОСОБА_6 добровільно передати 4 000 доларів США в якості вирішення питання про не притягнення його сина до кримінальної відповідальності за фактом нібито вчиненого ним порушення Правил дорожнього руху. ОСОБА_6 , будучи введеним в оману реально, сприймаючи слова шахраїв та переконаний в тому, що діє в своїх інтересах і в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно його сина у випадку якщо він не передасть вказані шахраями грошові кошти, погодився передати 4 000 доларів США. Отримавши його згоду на передачу грошових коштів, невідома особа повідомила йому про приїзд до нього довіреної особи співробітника міліції, якому він повинен передати грошові кошти, при цьому наказав потерпілому постійно знаходитись з ним на телефонному зв`язку тим самим не даючи можливості ОСОБА_6 усвідомити події, які з ним відбуваються, з метою недопущення здійснення потерпілим телефонних дзвінків до близьких родичів та виявити факт вчинення відносно нього шахрайських дій. Надалі невстановлена особа використовуючи стільниковий зв`язок, в цей же час спілкуючись по другому мобільному телефону із ОСОБА_5 повідомила йому анкетні дані, адресу проживання потерпілого ОСОБА_6 , які останній вказав під час телефонної розмови із невстановленою особою.
ОСОБА_8 дотримуючись домовленості із невстановленою слідством особою, знаходився в м.Тернополі та отримавши від невстановленої особи по мобільному телефону відомості про місце проживання ОСОБА_6 , на автомобілі таксі «ЗАЗ - VIDA» 09.02.2015 року близько 04:00 год. прибув до будинку АДРЕСА_3 за місцем проживання потерпілого, видаючи себе за довірену особу працівника міліції, отримав від ОСОБА_6 на сходовій клітці вказаного будинку грошові кошти в сумі 4000 доларів США, які згідно курсу НБУ становлять 99824,79 гривень та з місця вчинення злочину зник. Своїми діями, ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою, спричинили ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 99824,79 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.
Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорювалися. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинуваченого.
В суді ОСОБА_5 надав такі показання: все було так, як вказано в обвинувальному акті. Тобто, він 9 лютого 2015 року близько 03 години, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 попередньо домовився з іншою особою про вчинення шахрайства. Ця особа повідомила його про необхідність отримання грошей. 09.02.2015 року в 03:15 год. ця особа здійснила дзвінок до ОСОБА_6 і видала себе за його сина ОСОБА_7 та повідомив, що він потрапив у дорожньо-транспортну подію, в результаті якої спричинено шкоду потерпілому, тому необхідно передати 4000 доларів США для вирішення питання про не притягнення його до кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 погодився передати 4000 доларів США. Отримавши згоду на передачу грошових коштів ця особа повідомила йому, що до нього приїде довірена особа - співробітник поліції, якому він повинен передати гроші. По телефону ця особа повідомила йому анкетні дані, адресу проживання ОСОБА_6 і він на автомобілі таксі «ЗАЗ - VIDA» 09.02.2015 року близько 04:00 год. прибув до будинку АДРЕСА_3 , де видаючи себе за довірену особу працівника міліції на сходовій клітці вказаного будинку він отримав від ОСОБА_6 4000 доларів США. У вчиненому щиро розкаюється.

За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його молодий вік і те, що він раніше суджений, обставини, що пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини, утримання малолітньої дитини. Суд вважає, що з врахуванням вказаних пом`якшуючих покарання обставин, з метою виправлення ОСОБА_5 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_5 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого основного покарання у виді штрафу за цим вироком більш суворим основним покаранням у виді штрафу за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2016 року.
В порядку ст.72 КК України призначене основне покарання за цим вироком у виді штрафу виконувати самостійно від покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2016 року призначеного за ч.2 ст.296 КК України у виді трьох років обмеження волі із випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків.
Керуючись статтями 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання 1600 (одна тисяча шістсот) гривень штрафу в дохід держави.
Відповідно ст.70 КК України ОСОБА_5 визначити покарання шляхом поглинення менш суворого основного покарання за цим вироком більш суворим основним покаранням у виді штрафу за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2016 року та остаточно призначити йому основне покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 травня 2018 року стосовно ОСОБА_5 виконувати самостійно від вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2016 року стосовно ОСОБА_5 в частині визнання його винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначення покарання у виді трьох років обмеження волі та звільнення від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 998 грн. 40 коп. вартості експертиз.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_1