Справа № 523/211/18
Провадження №1-кп/523/534/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача До Ньы Диен

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться зазначене кримінальне провадження.

З урахуванням закінчення строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом поставлено на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор просив міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються в скоєнні тяжкого злочину, продовжити у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України існують на теперішній час, судовий розгляд не закінчений, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих, вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення, так як обвинувачені офіційно не працевлаштовані.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як останній має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце реєстрації та проживання, не має наміру переховуватися від суду та чинити тиск на потерпілих, так як вони допитані в судовому засіданні, також просила врахувати що останній раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як останній позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, має постійне місце реєстрації та проживання, не має наміру переховуватися від суду та чинити тиск на потерпілих, так як останні допитані в суді, також просив врахувати що останній раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали думку прокурора.
Вислухавши думку учасників кримінального процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу

двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81,14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
За такого, беручи до уваги, що судовий розгляд по справі не завершений, дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відносяться до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не працюють, неодружені, а тому застосування до них запобіжного заходу більш м`якого є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від суду, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризують їх як осіб, які залишаючись на волі, можуть продовжувати займатися злочинною діяльністю і тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд, при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , враховує, що останні обвинувачуються в скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та вважає за необхідне, в силу ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 331 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ :
Запобіжний захід обвинуваченим за ч.2 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21 УДПтСУ в Одеській області вважати продовженим строком на 60 діб, тобто до 13 квітня 2018 року включно .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :