Постанова
Іменем України
13 вересня 2018 року

м. Київ
справа № 551/103-/16-к
провадження № 51- 51-3917км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000669, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 12 березня 2016 року ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна. Із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки, із застосуванням ст.76 КК України.

Вирішено цивільні позови та питання про речові докази і судові витрати у провадженні.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_11 скасовано , ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, в решті вирок залишено без зміни.
За вироком суду встановлено, що ОСОБА_11 , 02 серпня 2015 року близько 00 годин 50 хвилин, в темний час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ219010 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Леніна в смт. Шишаки Полтавської області, порушуючи вимоги п.п.2.9(а), 13.3 ПДР України, не дотримався безпечного інтервалу під час об`їзду автомобіля «DAEWOO Nubira» , який рухався в попутному напрямку, та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого втратив контроль за рухом власного автомобіля, не впорався з його керуванням, здійснивши виїзд на праве по ходу руху узбіччя, укріплене бордюрним каменем та скоїв наїзд на бетонний стовп з дорожнім знаком. Після цього, продовжуючи рух у некерованому стані, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , що знаходились поза межами проїзної частини на перехресті вулиць Леніна та Павлика. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_12 загинула.
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок апеляційного суду, застосувавши до засудженого ОСОБА_11 звільнення від відбування покарання з випробуванням ( ст. 75 КК України). Вимоги касаційної скарги обґрунтовує тим, що суд не врахував того, що ОСОБА_11 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не покинув місяця ДТП, а навпаки, надавав першу медичну допомогу потерпілим, в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду усім потерпілим, частково відшкодував моральну шкоду та продовжує її відшкодовувати, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є особою молодого віку , потерпілі просили не позбавляти його волі .
Доводи касаційних скарг потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_7 є аналогічними.

На вирок Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року засуджений ОСОБА_11 також подавав касаційну скаргу, однак, до початку касаційного розгляду відмовився від неї .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційних скарг.

Мотиви суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 286 КК України у касаційному порядку не оспорюються.
Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
При ухваленні вироку апеляційним судом ці вимоги кримінального процесуального закону дотримані.
Доводи касаційних скарг захисника, потерпілих та законного представника цивільного позивача про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання, не звернув уваги на точні положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначених питань має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та враховувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, на які слід послатися у рішенні.
Звільняючи ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
Приймаючи рішення про застосуванням ст. 75 КК України, суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкість, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також того, що ОСОБА_11 скоїв дорожньо-транспортну пригоду в стані алкогольного сп`яніння та внаслідок його дій одна потерпіла загинула, а інша - отримала тяжкі тілесні ушкодження і стала інвалідом ІІ групи. Скасовуючи вирок районного суду, в частині призначеного покарання, постановляючи свій вирок та призначаючи покарання, суд апеляційної інстанції на це звернув увагу у повній мірі.
З урахуванням усіх встановлених обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, а також даних про особу винного, зокрема того, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, працює, раніше не судимий, визнав вину, щиро розкаявся, є людиною молодого віку, а також взявши до уваги те , що він добровільно частково відшкодував завдану шкоду потерпілим, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України , наближеного до мінімальної межі , у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
На думку колегії суддів, призначене апеляційним судом покарання є законним, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації, справедливості та співмірності, є необхідним і достатнім для виправлення винного й попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирок апеляційного суду ухвалений з додержанням вимог статей 370, 420 КПК, є належно обґрунтований та вмотивований.
Порушень вимог норм матеріального чи процесуального права, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, при перевірці матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції не встановлено.
Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги захисника, потерпілих та законного представника цивільного позивача слід залишити без задоволення. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України,п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів вважає за необхідне залишити оскаржуване судове рішення без зміни.

З цих підстав Суд ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни, а касаційні скарги захисника ОСОБА_6 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13