АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/834/18 Номер провадження 11-сс/786/255/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора слідчоїОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання заступника начальника СВ Миргородського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0000197 та наклав арешт на 207 тонн зерна кукурудзи 3-го класу, що перебуває у власності Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» та знаходиться на зберіганні в силосному корпусі №3, силосна банка №3805 на зерновому складі ПАТ «Полтавське ХПП» Миргородської дільниці в м. Миргород Полтавської області, вул. Петрівська, 15, заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт накладений з метою збереження речових доказів, якими є зерно та документи, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
В апеляційній скарзі представник УАСП ТОВ «КАІС» - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути власнику УАСП ТОВ «КАІС» 207,558 тонн зерна кукурудзи 3-го класу, що знаходиться на зберіганні в силосному корпусі №3, силосна банка №3805 на зерновому складі ПАТ «Полтавське ХПП» Миргородської дільниці в м. Миргород Полтавської області, вул. Петрівська, 15. При цьому зазначає про відсутність підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно.

Вказує про те, що УАСП ТОВ «КАІС» є добросовісним набувачем вказаного зерна кукурудзи на підставі укладених договорів.

Звертає увагу на те, що в кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Вважає, що застосований слідчим суддею спосіб арешту майна призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності УАСП ТОВ «КАІС».

Заслухавши доповідь судді, думку слідчого та прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з приписами ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження 20 березня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння особою, яка представилася ОСОБА_10 грошовими коштами ОСОБА_11 у великих розмірах.
Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, у відповідності до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна та можливість використання вказаного майна як доказу у даному кримінальному провадженні з огляду на те, що арешт накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що зерно кукурудзи, яке перебуває на зберіганні ПАТ «Полтавське ХПП», може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт, накладений з метою збереження речових доказів, є виправданим.
Наведене спростовує доводи апеляційної скарги представника товариства.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 квітня 2018 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «КАІС» - адвоката ОСОБА_8 , - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4