Справа №484/863/18 05.07.2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №000337 від 08.02.2018р. апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайська, Миколаївської області, громадянки України, яка навчаеться у восьмому класі ЗОШ №1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

В режимі відеоконференції з Первомайським міськрайонним судом
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
законний представник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_9 строком на один рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом покарання та застосувано до неї примусові заходи виховного характеру - передано неповнолітню ОСОБА_6 під нагляд батька ОСОБА_9 .

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом не дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, передбачених КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 24.10.2003 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»". Тобто, усупереч вимогам закону, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітньої ОСОБА_6 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, визначив вид і розмір покарання.

Крім того, суд не визначив тривалість примусового заходу виховного характеру, який визначається з урахуванням даних про особу та характер вчиненого злочину і має бути необхідним для виправлення неповнолітнього.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 7 лютого 2018 року неповнолітня ОСОБА_6 о 18 год. знаходилась в приміщенні спортивного залу «Атлант», що розташований по вул. Корабельна,20/2 у м. Первомайську Миколаївської області на території Первомайського професійного промислового ліцею. Зайшовши до роздягальні спортивного залу остання побачила відкриту жіночу сумку, що належить потерпілій ОСОБА_10 . Обвинувачена ОСОБА_6 вирішила оглянути зазначену сумку, підійшовши до сумки вона побачила в сумці грошові кошти. В цей час у обвинуваченої ОСОБА_6 виник корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_6 усвідомлюючи, що за її діями ніхто сторонній не спостерігає, таємно викрала із жіночої сумки грошові кошти в сумі 4 тис. грн. купюрами номіналом по 500 грн. кожна. З викраденим з місця скоєння злочину зникла в подальшому викраденим розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці).

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку вимог апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої, законного представника та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна та відповідно кваліфікація її дій за ч.1 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наведеними у вироку доказами, апелянтом не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченій із застосуванням примусових заходів виховного характеру, то вони заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, у тому числі у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічного або трудового за його згодою колективу, а також окремих громадян на їх прохання.

Згідно з п.16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2017 року № 223-66/0/4-17, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Разом з тим, вказані норми закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції застосовано неправильно.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітньої ОСОБА_6 від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, визначив вид і розмір покарання,а саме призначив їй покарання у виді 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, суд не визначив тривалість примусового заходу виховного характеру, який визначається з урахуванням даних про особу та характер вчиненого злочину і має бути необхідним для виправлення неповнолітнього.

Тобто судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням, на підставі ст. 420 КПК України, в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України , апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батька ОСОБА_9 строком на один рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: