АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/650/18 Справа № 202/2348/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000413 від 17 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою накласти арешт на майно, а саме автомобіль «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , вилучений 17 квітня 2018 року під час проведення огляду місця ДТП.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що в даному випадку жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не пред`явлено підозри, та з урахуванням узагальненої судової практики навіть якщо є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, слідчий суддя не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Крім того, слідчим не зазначено наявність обґрунтованої підозри, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, тобто слідчим не доведено необхідність такого арешту, у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що даний автомобіль 17.04.2018 року в ході проведення огляду місця ДТП був вилучений, оскільки зберіг на собі сліди вчинення злочину у вигляді механічних пошкоджень та у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні. І з цих підстав слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про арешт автомобіля, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або його приховування, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування даного кримінального провадження. Однак, слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на відсутність пред`явленої обґрунтованої підозри жодній особі в рамках даного кримінального провадження. Зазначає про необхідність накладення арешту на дане майно з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, перетворення, відчуження даного речового доказу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 3 ст. 170, пунктів 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (ст. 170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зі змісту статті 98 КПК слідує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею не дотримані належним чином. Внаслідок чого ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

З наданих матеріалів вбачається, що 17 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 17 квітня 2018 року о 06 год. 30 хв. в Металургійному районі м. Кривий Ріг на перехресті вулиць Володимира Бизова та Хабарівської сталося зіткнення автомобілів «Renault Logan» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався по вулиці Хабарівській, в бік вулиці Юрія Камінського з боку вулиці Героїв АТО та автомобіля «ВАЗ 2101» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по вулиці Володимира Бизова у бік вулиці Галатова з боку проспекту Металургів, внаслідок чого один пасажир автомобіль «ВАЗ 2101» ОСОБА_11 загинув на місці, другий пасажир цього автомобіля ОСОБА_12 та водій ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження.

Постановою слідчого від 17 квітня 2018 року автомобіль «ВАЗ 2101» р/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом і долучений до матеріалів кримінального провадження, та для забезпечення його зберігання як речового доказу поміщений на територію спецмайданчику Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Із матеріалів провадження вбачається, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК дає підстави для його арешту як речового доказу.

При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для арешту даного майна, так як в даному кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлено підозру та слідчим не доведено необхідність такого арешту.

Таким чином, апеляційний суд при вирішенні питання про арешт майна відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК враховує, що дане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК, що згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для його арешту; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність тяжких наслідків такого арешту майна для осіб, а також зважаючи, що в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та запобігання ризику відчуження даного речового доказу, колегія суддів вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на зазначене прокурором майно.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000413 від 17 квітня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 29.07.1989 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4