ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000398 від 07.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2016 року, ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на користь громадянки ОСОБА_4 , починаючи стягнення з 23.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак ОСОБА_5 , умисно, в період часу з 01 лютого 2016 року до 01.06.2018 року, злісно ухилявся від встановлених рішенням суду платежів на утримання своєї дитини, оскільки будучи працездатним, офіційно працював і умисно не повідомляв роботодавця про обов`язок сплати ним аліментів, довідку з вищевказаного місця роботи в Індустріальний ВДВС ДМУЮ не надавав, тим самим приховав свої доходи від стягнення як поточних платежів по аліментам, так і заборгованості (відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань по стягненню аліментів на неповнолітніх дітей із заробітної плати не може перевищувати 70%), також тривалий час ніде не працював, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався, іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_4 , на утримання своєї дитини не здійснював, на попередження державної виконавчої служби про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів за період часу з 01.02.2016 року до 01.06.2018 року на загальну суму 42 010 грн. 58 коп., а саме: 2016 рік: лютий - 259 грн. 55 коп., березень - 1 254 грн. 50 коп., квітень - 1 254 грн. 50 коп., травень - 1 254 грн. 50 коп., червень - 1 254 грн. 50 грн., липень - 1 254 грн. 50 коп., серпень - 1 254 грн. 50 коп., вересень - 1 254 грн. 50 коп., жовтень - 1 254 грн. 50 коп., листопад - 1 254 грн. 50 коп., грудень - 1 254 грн. 50 коп., 2017 рік: січень - 1 535 грн. 25 коп., лютий - 1 535 грн. 25 коп., березень - 1 535 грн. 25 коп., квітень - 1 686 грн. 70 коп., травень - 1 686 грн. 70 коп., червень - 1 686 грн. 70 коп., липень - 1 776 грн. 38 коп., серпень - 1 776 грн. 38 коп., вересень - 1 776 грн. 38 коп., жовтень - 1 776 грн. 38 коп., листопад - 1 776 грн. 38 коп., грудень 1 776 грн. 38 коп., 2018 рік: січень - 1 776 грн. 38 коп., лютий - 1 776 грн. 38 коп., березень - 1 776 грн. 38 коп., квітень - 1 776 грн. 38 коп., травень - 1 776 грн. 38 коп.

Загальна сума заборгованості в період з 01.02.2016 року до 01.06.2018 становить 42 010 грн. 58 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому розкаюється, знав та розумів про необхідність виплати аліментів. Обвинувачений також пояснив, що про випадки працевлаштування він не повідомляв відділ виконавчої служби і в бухгалтерії підприємства не просив, щоб з нього утримували аліменти.

Обвинувачений запевнив суд, що протягом року він погасить заборгованість.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 суду пояснила, що від сумісного проживання з обвинуваченим у них народилася дитина, після припинення сумісного проживання обвинувачений не приймав участі в утриманні дитини, тому вона подала позов про стягнення аліментів. Аліменти обвинувачений не платив, відношення до утримання дитини не змінив і виникла заборгованість.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд допитав обвинуваченого, законного представника потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, вважає що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді громадський робіт. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_5 та попередженню нових злочинів.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1