Справа № 487/3604/18
Провадження № 1-кс/487/1741/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001406, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 12.06.2018 року на шостому поверсі торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ФОП « ОСОБА_5 ».

Підставою для внесення клопотання слідчий зазначив те, що вилучені речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також є предметом на який було направлено злочинне посягання та при поверненні цього майна він може знищити його чи приховати.

Представника власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що відсутні підстави вважати, що це майно може бути знищено чи пошкоджене. Крім того зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 досягли примирення, а тому між ними виникли цивільно-правові відносини.

ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення, власника майна, представника власника майна, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001406 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, зареєстроване за заявою ОСОБА_3 щодо вжиття заходів до ОСОБА_5 , яка 14.04.2018 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила самоправні дії відносно майна ОСОБА_3 , спричинивши матеріальну шкоду.

Досудовим розслідуванням в ході допиту в якості працівники ФОП « ОСОБА_3 », встановлено, що майно, на яке вказує потерпіла ОСОБА_3 знаходиться у приміщенні, розташованому на шостому поверсі торгового центру «КИТ», яке знаходиться у користуванні ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_8 підтвердила факт придбання нею спільно із ФОП ОСОБА_3 вказаного вище обладнання.

12.06.2018 року в ході обшуку приміщення, розташованого на шостому поверсі торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ФОП « ОСОБА_5 » було виявлено та вилучено:

-стіл утюжильний «ERBO EB-3КС/4»;

-праска з парогенератором «Supermini 2035 professionai Silter» на 3,5 л;

-стіл утюжильний без номеру;

-праска з парогенератором ««Supermini 2035 professionai Silter» на 7,5 л;

-машина прямострочна «Siruba» s/n 1281204 (двигун б/н);

-машина прямострочна «Nighiead» s/n 0071782 (двигун F10400842PF);

-машина прямострочна «Siruba» s/n 1390652 (двигун С5К205155);

-машина прямострочна «Juki» s/n 2d0bm00221 (двигун gsobl20029);

-оверлок «Siruba» (двигун С7А204040);

-оверлок «Juki» s/n 8М0В22307 (двигун g7k809397);

-машина «Siruba» s/n 15122399G (двигун С7F202055);

-оверлок «Jack» s/n 121184590 (двигун JК-510А-120601433);

-оверлок «Jack» s/n 121184592 (двигун JК-510А-120613036);

-машина петельна «К-CHANCE» s/n KLC-984348 (двигун б/н);

-машина прямострочна «Juki» s/n 2d0bm00212 (двигун gsobl20034);

-машина прямострочна «Juki» s/n 2d0bmd00222 (двигун gsobm21240);

-машина «Siruba» s/n 9300777 (двигун С3G015431);

-машина «Siruba» s/n 1327811 (двигун б/н);

-машина «Juki» s/n 2d0bm00213 (двигун GSOBL 20037);

-машина «Siruba» s/n Т17393928 (двигун НОМЕР_1 );

-стільці в кількості 15 шт.;

-стелажі з метало профілю в кількості 3 шт.;

-машинка «Kansai Delri 1503rtf» б/н (двигун GА0.300677);

-шафа в кількості 1 шт.;

-комп`ютерний стіл з двома тумбами в комплекті;

-закрійні столи 2 шт.;

-закрійний ніж «CHEPEL» модель RSD-100(б/н);

-стільці в кількості 2 шт.;

-принтер «HP Lacer get M 1120».

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, слідчий в судове засідання не з`явився, а з матеріалів наданих в обґрунтування клопотання не вбачається наявності необхідності арешту вилученого майна. Не встановлено в судовому засіданні і існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце. До того ж, обмеження права власності на майно, а саме його арешт, не відповідає вимогам розумності та не є співрозмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий не давав суду будь-яких вагомих даних, що без вилучення зазначеного вище майна та досить тривалого за часом обмеження власника майна в здійсненні свого такого права, неможливо отримати інформацію про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають встановленню.

Крім того, однією з обов`язкових ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України (Самоправство), є оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією).

Оспорювання може мати місце до вчинення дій, у момент їх вчинення або після їх вчинення. Якщо ж особа, щодо якої мали місце самовільні дії, не має претензій до особи, яка їх вчинила, склад самоправства відсутній.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 досягли між собою примирення, що свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

За такого, слідчим суддею не встановлено підстав вважати що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження, як і не встановлено що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать відсутність достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 131,132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001406, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1