Справа № 367/5445/18
Провадження по справі № 1-кп/367/447/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кременчуки Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 НГУ, АДРЕСА_2 , раніше не судимого, учасника бойових дій;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого надав суду підписану сторонами угоду про визнання винуватості від 10.09.2018 року.
Так, 28.04.2017 року між ОСОБА_5 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ) підполковника ОСОБА_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у НГУ на посадах осіб рядового складу строком на три роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 28.04.2017 року № 41 о/с солдата ОСОБА_5 призначено на посаду слюсаря-електрозварника обслуговуючого складу КЕС 1-го господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 27.03.2018 року № 15 о/с солдата ОСОБА_5 призначено на посаду майстра майстерні з ремонту озброєння взводу забезпечення гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного).
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 з 28.04.2017 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за контрактом, на особливий період, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Натомість солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення зазначених статутних вимог, 04.04.2018 року приблизно о 09 год. 00 хв., в умовах особливого періоду, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього, доки09.07.2018 року о 10 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій з`явився до військової прокуратури Київського гарнізону, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8-А та заявив про себе.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та встановити обов`язок передбачені ст. 76 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушеннята просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому додав, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, вид та міру покарання, яка буде застосовано до нього у разі затвердження угоди.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди та просив її затвердити.
Захисник також просив затвердити угоду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у ОСОБА_5 повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов до висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що винні дії ОСОБА_5 віднесено до суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд вважає таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 правильною, оскільки він, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, і за своїм змістом вона відповідає вимогам статті 472 вказаного Кодексу, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом, відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснено ОСОБА_5 його процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, а також роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 судом не обирається.
Судові витрати, речові докази та цивільний позов по провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 10.09.2018 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 судом не обирається.
На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Суддя: ОСОБА_1