Справа № 504/21/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000792 від 04.05.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тюкалінськ Російської Федерації, росіянки за національністю, громадянки Російської Федерації, з вищою освітою, яка офіційно не працевлаштована, заміжня, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Судовим розглядом встановлено, що 04 травня 2017 року, приблизно о 11.30 годині водій ОСОБА_5 керувала технічно справним автомобілем Toyota RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснювала рух через с. Фонтанку Лиманського району Одеської області, по проїзній частині автодороги «Одеса-Южне» в напрямку м. Южне.
Під`їжджаючи до перехрестя вказаної автодороги та вулиці Гагаріна, маючи намір здійснити поворот праворуч, ОСОБА_5 , порушуючи пункти 2.3 б), 10.1, 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, будучи неуважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впоралась з керуванням, виїхала за межі дороги, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився біля продуктового магазину.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого неускладненого компресійного перелому тіла VI грудного хребця, закритого осколкового внутрішньо-суглобового перелому дистального метаєпіфізу лівої великогомілкової кістки, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням відламків, саден та забоїв м`яких тканин в нижній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, які згідно з висновком експерта №153 від 09.09.2017 року могли мати місце 04.05.2017 року під час дорожньо-транспортної події і відповідно п. 2.2.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, 04 травня 2017 року біля години 11:30 водій ОСОБА_5 допустила порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»
п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху і водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи №17-1930 від 01.12.2017 року на момент експертного дослідження гальмівна система, рульове керування й ходова частина автомобіля Toyota RAV 4, номерний знак НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані, дозволяли здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективністю, не мали несправностей, що призводять до раптової для водія відмові, раптовому відведенню автомобіля у бік при русі й гальмування.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення та пояснила, що 04 травня 2017 року вона будучи неуважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не вжила заходів для зменшення швидкості, не впоралась з керуванням, виїхала за межі дороги, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився біля продуктового магазину. Не заперечує, що нею були порушені вимоги 2.3 б), 10.1, 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України.
В скоєному щиро розкаюється, відшкодувала шкоду завдану потерпілому, просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з наявністю в неї двох неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні виду і міри покарання обвинуваченій, суд враховує характер і тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, вчинила злочин невеликої тяжкості, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, визнала себе винуватою у скоєному правопорушенні, відшкодувала заподіяну шкоду потерпілому, має наміри в подальшому відшкодовувати моральну шкоду, повністю визнає заявлений цивільний позов, потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченої.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи, дані про особу винної, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ст. 286 ч.1 КК України у виді штрафу розміром двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу обвинувачена ОСОБА_5 подала до суду письмову у якій просить застосувати до неї амністію на підставі ст.1 Закону України "Про аміністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, звільнивши її від кримінальної відповідальності, що передбачена ч.1 ст.286 КК України.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченої ОСОБА_5 ..
Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував щодо застосування амністії відносно обвинуваченої.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно п. "в"ст. 1Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно достатті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
в) не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, у вчинені якого визнається винною ОСОБА_5 , не є особливо тяжким, тобто згідно з ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року на неї поширюється дія вказаного закону.
Обвинувачена ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 .ст.1 п «в» Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року.
Задовольняючи цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.5 цієї ж статті КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4).
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Таким чином враховуючи визнання ОСОБА_5 уточненого цивільного позову потерпілого, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 26 000(двадцять шість тисяч) гривень.
Судові витрати по провадженню на залучення експерта в розмірі 5492 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченої ОСОБА_5 ..
Речові докази: автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 необхідно вважати повернутим власнику.
Керуючись ст. 94, 100, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію в 2016 році», суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання за ст. 286 ч.1 КК України у виді штрафу розміром двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400(три тисячі чотириста) гривень.
Відповідно до ст. 1 п. в) Закону України «Про аміністію в 2016 році», звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного судом за цим вироком за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на проведення судової транспортно- трасологічної експертизи № 17-1931 від 10.12.2017 року в сумі 2476 грн.; на проведення судової автотехнічної експертизи № 17-1930 від 01.12.2017 року в сумі 2476 грн.
Речові докази автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у відшкодування завданої моральної шкоди 26 000(двадцять шість тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, лише з підстав, зазначених у ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1