Справа № 135/351/18
Провадження № 1-кс/135/361/18
УХВАЛА

Іменем України

09.08.2018 року м. Ладижин
Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , в.о. начальника слідчого відділу Ладижинського ВП ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову від 13.07.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000023,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на постанову від 13.07.2018 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000023. Вимоги скарги мотивовані тим, що 11.07.2018 року він подав заяву про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що внесено в ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Постановою начальника слідчого відділу ОСОБА_6 від 13.07.2018 року було відмовлено у визнанні його потерпілим по вказаному кримінальному провадженню.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 підтримали подану скаргу. Додатково пояснили, що ОСОБА_3 вважає себе потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки вважає, що службовими особами Ладижинської ЗОШ № 1 та відділу освіти Ладижинської міської ради і СТ «Прометей» було вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України щодо привласнення бюджетних коштів при оплаті за використану електричну енергію. Об`єктом посягання є бюджетні кошти, а він зареєстрований як фізична особа-підприємець та сплачує податки до бюджету. Тому вважає, що оскільки бюджет формується в тому числі із сплачених ним податків, а відбулось розкрадання бюджетних коштів, тому він є потерпілим, бо привласнено і його кошти, які він сплатив в бюджет, а йому завдано як майнової так і моральної шкоди. Крім того, зазначили, що ОСОБА_6 , який виніс оскаржувану постанову, не є керівником органу досудового розслідування, та не уповноважений був виносити постанову, оскільки це міг зробити лише призначений у кримінальному провадженні слідчий.

В судовому засіданні 06.08.2018 року слідчий ОСОБА_7 у провадженні якого перебуває справа, та в даному засіданні в.о. начальника слідчого відділу ОСОБА_4 вказали, що оскаржувана постанова є законною.

Заслухавши заявника та його представника, слідчих, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 0000023, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

11.07.2018 року ОСОБА_3 подано заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за його заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України по привласненню бюджетних коштів.

З постанови заступника начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області начальника слідчого відділу ОСОБА_6 , від 13.07.2018 року видно, що було відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні його клопотання від 11.07.2018 року про визнання потерпілим по кримінальному провадженню № 0000023, яке розслідується за ч. 2 ст. 191 КК України. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 не завдано шкоди, оскільки кримінальне провадження розслідується по факту розтрати бюджетних коштів, які належать державі.

Посилання заявника та його представника на те, що посадова особа, яка винесла постанову не була уповноважена на вчинення такої процесуальної дії є безпідставними зважаючи на таке.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України, керівником органу досудового розслідування є, зокрема, начальник відділу, відділення органу Національної Поліції. Відтак, заступник начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області начальника слідчого відділу ОСОБА_6 є керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Дані повноваження нерозривно поєднані з обов`язками, що передбачені для слідчого ст. 220 КПК України.

Відтак, включення до групи слідчих керівника органу досудового розслідування є необов`язковим, оскільки, в силу наданих процесуальним законом, зокрема, п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 39 КПК України повноважень, керівник органу досудового розслідування уповноважений вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим, здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.

Що підтверджується і аналізом положень ст. 3 КПК України, де передбачено, що керівник органу досудового розслідування є стороною кримінального провадження з боку обвинувачення.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 191 КК України, та враховуючи аналіз матеріалів кримінального провадження, предметом злочину, який розслідується, а саме кримінальне правопорушення, про вчинення якого повідомив ОСОБА_3 , є привласнення бюджетних коштів, відтак, таке кримінальне правопорушення, не вчиняється відносно особи, оскільки зазначається про привласнення посадовими особами бюджетних коштів.

Сплата особою податків є обов`язком особи. Після сплати податку кошти належать державі, яка є окремим учасником цивільних відносин.

Згідно з частинами 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

У ч. 5 цієї статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що у кримінальному провадженні № 0000023, внесеному в ЄРДР 19.02.2018 року, яке розслідується за заявою ОСОБА_3 про привласнення службовими особами бюджетних коштів, оскаржуваною постановою від 13.07.2018 року правомірно відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, оскільки не вбачається наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заявнику завдано шкоди.

Керуючись статтями 3, 55, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 13.07.2018 року, винесену заступником начальника Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області начальником слідчого відділу ОСОБА_6 , про відмову у визнанні потерпілим, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 13 серпня 2018 року об 11 год. 45 хв.

Слідчий суддя: