11-кп/775/273/2018(м)
264/2656/17

11-кп/775/273/2018(м)
264/2656/17
Категорія ст. 187 ч.2 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Свободне Волноваського району Донецької області, громадянин України, українець із середньою освітою, розлучений, не працюючого, раніше судимий: 1) 20.12.1988 року Ворошиловським районним судом м. Донецька за ч.1 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який звільнився 18.10.1991 року по відбуттю строку покарання; 2) 27.05.1992 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, який звільнився 28.02.1995 року по відбуттю строку покарання; 3) 06.02.1997 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 17, ч.1 ст. 117, ч.1 ст. 118, 42 КК України (в редакції 1960 року) 4 років позбавлення волі, звільнився 08.07.2000 року по відбуттю строку покарання; 4) 12.01.2001 року Волноваським районним судом Донецької області за ст.ст. 17, 215-3 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі, який звільнився 28.07.2005 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 21 день згідно постанови Селідивського міського суду Донецької області, 5) 05.11.2007 року Тельманівським районним судом Донецької області за ч.2 ст.153, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України 4 років 6 місяців позбавлення волі, який звільнився 13.11.2009 року умовно-достроково на 1 рік 12 днів за постановою Кіровського районного суду м. Донецька; 6) 10.05.2011 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі; 7) 23.09.2011 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 15, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 16.11.2016 року умовно-достроково на 1 рік 29 днів за постановою Вольнянського районного суду Запорізької області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та засуджений до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ст. 71 ч.1 Кк України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано покарання призначене за вироком Волноваського райсуду Донецької області від 23.09.11 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначене ОСОБА_7 покарання в виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2018 р. ОСОБА_7 визнаний винним за ст. 187 ч.2 КК України за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 11.05.2017 року приблизно о 15-55 годині, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, в метою вчинення розбою, напав на потерпілу ОСОБА_8 , висловлюючи їй словесні погрози та погрожуючи при цьому манікюрними кусачками, які остання сприйняла як ніж, став вимагати в потерпілої, яка сприйняла загрозу життю та здоров`ю реально, передати йому мобільний телефон, тим самим подавив волю до опору та заволодів її майном, а саме: мобільним телефоном «LG-D405», вартістю 1000 грн. з сім-карткою мобільного оператору «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилось 46 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1071 грн., після чого з місця вчинення злочину втік.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд справи в суді, або змінити вирок, призначити покарання в виді обмеження волі.
Вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки розбій щодо потерпілої він не вчиняв. Під час вчинення злочину у нього в руках були манікюрні щипці, а не ніж, як вказала в суді потерпіла. Ніяких погроз життю потерпілої він під час пограбування не висловлював, тільки забажав від потерпілої мобільний телефон та сказав щоб вона тікала від нього. Вважає, що такі дії не можна вважати розбійним нападом. Вказує, що потерпіла давала в суді неправдиві пояснення щодо нього під тиском прокурора.
Вислухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримали свої апеляційні вимоги, прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог обвинуваченого, просив залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Обставини, наведені обвинуваченим ОСОБА_7 на свій захист, стосовно відсутності у нього ножа під час нападу на потерпілу ОСОБА_8 11.05.17 р. ретельно перевірялися судом та були спростовані сукупністю наведених у вироку доказів, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.17 року зі змісту якого вбачається, що обвинувачений вчинив напад на потерпілу, погрожуючи їй металевими кусачками, зажатими в руці, послідовними поясненнями потерпілої ОСОБА_8 в суді про те, що ОСОБА_7 11.05.17 року напав на неї, забажав отримати її мобільний телефон, погрожував вбити, демонструючи металевий предмет, схожий на ніж, вона злякалася та передала йому мобільний телефон.
За таких обставин підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 186 ККУкраїни колегія суддів не вбачає, висновки суду про доведеність вини обвинуваченого за ст. 187 ч.2 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими. змістовними, такими, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді доказів, зокрема суб`єктивному ставленні потерпілої до обставин нападу на неї обвинуваченим, реальності погрози її життю та здоров`ю з боку обвинуваченого, який погрожував їй предметом схожим на ніж. Апеляційні доводи обвинуваченого про тиск на потерпілу з боку прокурора під час судового засідання колегія суддів вважає надуманими, оскільки вони нічим не підтверджуються, відповідних заяв потерпіла не подавала, ставити під сумнів пояснення потерпілої у суду нема законних підстав.
Інших обставин, які не перевірялися судом під час судового розгляду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 187 ч.2 КК України, могли б спростувати висновки суду або вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі апеляційна скарга обвинуваченого не містить. Підстав для скасування судового рішення в порядку, передбаченому ст. 412,415 КПК України колегія суддів також не вбачає.
Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, колегія суддів виходить з наступного. За вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах встановлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд, при призначенні покарання повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке віднесено до умисних, тяжких. корисних злочинів, обставин пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обвинуваченого судом встановлено не було. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд правильно зважив і на думку потерпілої ОСОБА_8 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд прийняв до уваги відсутність обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, данні про його особу, а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисних злочинів, вчинив злочин в період не відбутої частини покарання за попереднім вироком суду, на обліку в спеціалізованих диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має схильність до протиправної поведінки, на час затримання ніде не працював, стійких соціальних зв`язків не має. Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано визнав рецидив злочину.
Зваживши наведені обставини, суд обгрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах, передбачених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин.
За вказаних обставин, основне та додаткове покарання, призначене судом ОСОБА_7 у виді позбавлення волі та конфіскації майна у межах санкції статті Особливої частини КК України, якою передбачено покарання за вчинений злочин з застосуванням положень ст. 71 КК України, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання. Підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання з застосуванням ст. 69, 75 КК України за апеляційними вимогами колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись стст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2018 року, тостановлений стосовно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання - з 11 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили - по 16 травня 2018 року включно за правилами ст. 72.ч.5 КК України (в редакції від 26.11.15 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, що тримається під вартою протягом цього строку з дня вручення копії ухвали.

Судді: