ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1134/18

Провадження № 1-кп/568/93/18

"18" вересня 2018 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000159 від 26.05.2018 року і угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2018 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 05.04.2012 р. Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вільно володіючого українською мовою, освіта професійно технічна, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку не має, не депутат, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України,
встановив:
на початку січня 2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи в місті Києві, маючи умисел на використання підробленого документа, придбав у невстановленої особи посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 від 05.01.2018 року, яке надавало йому право керування транспортним засобом.
26 травня 2018 року о 03 год. 05 хв. інспектор роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_6 та інспектор роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , патрулюючи на службовому автомобілі марки «Mitsubishi outlander» на авто дорозі Київ-Чоп М-06 415 км поблизу с. Ситне Радивилівського району Рівненської області, зупинили автомобіль марки «Форд Сієра», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .
Після зупинки вищезазначеного транспортного засобу працівники поліції, у відповідності до п.п. 2.1, 2.4. «Правил дорожнього руху», ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», попросили ОСОБА_4 надати реєстраційні документи на транспортний засіб, у тому числі посвідчення водія.
ОСОБА_4 , маючи умисел на використання підробленого документа, усвідомлюючи, що посвідчення водія він отримав незаконно, всупереч вимогам інструкції № 74/17369 від 22.01.2010 р. «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» (Глава II), пред`явив працівникам поліції завідомо підроблене посвідчення водія на право керування транспортним засобом з серійним номером НОМЕР_2 , виданого сервісним центром № 4641, яке містило на собі явні ознаки підробки.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 1.1-161/18 від 20.06.2018 р., наданий для проведення експертизи бланк національного посвідчення водія на право керування транспортним засобом з серійним номером НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїми характеристиками не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України.
22 серпня 2018 року прокурор Дубенської місцевої прокуратури (начальник Радивилівського відділу) юрист 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваний у кримінальному провадженні за № 0000159 від 26.05.2018 року ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) в приміщенні Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області уклали угоду про визнання винуватості (а.с.10-13).
Під час укладення угоди про визнання винуватості від 22.08.2018 року між прокурором Дубенської місцевої прокуратури (начальником Радивилівського відділу) юристом 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , захист його прав та інтересів на підставі п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України здійснював захисник адвокат ОСОБА_5 (а.с.10-13).
Відповідно до змісту укладеної угоди, 30.07.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.
В угоді про визнання винуватості від 22 серпня 2018 року зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони в угоді про визнання винуватості від 22.08.2018 року, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив укладену з прокурором угоду про визнання винуватості від 22.08.2018 року затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 385 КК України.
Захисник прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить укладену з прокурором угоду про визнання винуватості від 22.08.2018 року затвердити і призначити узгоджене в ній покарання.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, з`ясувавши добровільність дій ОСОБА_4 та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, дослідивши характер висунутого щодо ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, за умови відсутності потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні кримінального злочину, внаслідок якого шкода завдана державним та суспільним інтересам, фізичним особам шкода не спричинена, в даному кримінальному провадженні не бере участі потерпілий, згідно ст. 55 КПК України.
Угода про визнання винуватості за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, а також узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення. В угоді вказані наслідки для обвинуваченого в разі її невиконання .
Обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 474 КПК України, роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.
Суд вважає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу є юридично вірною, а визнання ним винуватості є цілком виправданим.
Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в даному кримінальному провадженні не застосовувалися, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 66, 358 Кримінального кодексу України, ст.ст. 55, 373, 374, 468-470, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України,
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2018 року, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури (начальником Радивилівського відділу) юристом 1 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , захисник адвокат ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ посвідчення водія НОМЕР_2 від 05.01.2018 року зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1