У Х В А Л А Справа № 200/6765/17

Провадження № 1-кс/200/5102/18

04 травня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000123, у якій він прохає скасувати постанову прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 23 квітня 2018 року про часткову відмову у задоволенні його клопотання та зобов`язати прокурора провести ті дії, зазначені у клопотанні.

Скаргу обґрунтовує наступним чином. Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 23 квітня 2018 року про часткову відмову у задоволенні його клопотання, в якому він прохав встановити наявність права власності на рухоме та нерухоме майно у нотаріуса ОСОБА_7 ; накласти арешт на належне йому майно для забезпечення цивільного прозову ОСОБА_3 ; повідомити про підозру нотаріусу ОСОБА_7 ; допитати ОСОБА_7 ; визнати журнал реєстраційних дій речовим доказом; звернутись із клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку у нотаріуса ОСОБА_7 ; отримати тимчасовий доступ до низки документів, які знаходяться у нотаріуса ОСОБА_7 ; надати можливість бути присутнім при огляді журналу реєстрації нотаріальних дій. Вважає, що вчинення тих дій, які зазначені у клопотанні, забезпечать ефективність здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, допоможуть при вирішенні питання про наявність складу злочину у діях нотаріуса ОСОБА_7 , забезпечать заявлений ним цивільний позов у цьому кримінальному провадженні. А тому, з підстав, передбачених ст. 55, 56, 58 КПК України, прохає скаргу задовольнити.

У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що ним подано заяву про вчинення злочину нотаріусом ОСОБА_7 , по якій здійснюється досудове розслідування. Доказів об`єднання проваджень надати не зміг.

Представник скаржника скаргу підтримав, прохав задовольнити, пояснення надав аналогічні тексту скарги. Додатково пояснив, що прокурор задовольнила клопотання частково, однак не зазначила саме в якій частині воно задоволено. Про підозру у вчиненні злочину по цьому кримінальному провадженню нотаріусу ОСОБА_7 не повідомлено. Вважає, що внаслідок видачі нотаріусом неналежних довіреностей, ОСОБА_3 нанесені збитки, а тому нотаріус повинен нести цивільно-правову відповідальність за такі дії.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі. Пояснив, що щодо нотаріуса ОСОБА_7 не порушено жодного кримінального провадження за заявами ОСОБА_3 , а тому підстав для вчинення певних слідчих дій стосовно нього та накладення арешту на його майно немає. Також повідомив, що немає підстав для звернення до суду із клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні ОСОБА_7 , оскільки такі тимчасові доступи вже отримані та низка необхідних документів у нотаріуса вже вилучена.

Відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав; про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання; про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення скаржника та його представника, прокурора, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000123, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 192 КК України, за фактом вчинення шахрайських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_3 спричинені збитки. Постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 23 квітня 2018 року частково відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , в якому він прохав встановити наявність права власності на рухоме та нерухоме майно у нотаріуса ОСОБА_7 ; накласти арешт на належне йому майно для забезпечення цивільного прозову ОСОБА_3 ; повідомити про підозру нотаріусу ОСОБА_7 ; допитати ОСОБА_7 ; визнати журнал реєстраційних дій речовим доказом; звернутись із клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку у нотаріуса ОСОБА_7 ; отримати тимчасовий доступ до низки документів, які знаходяться у нотаріуса ОСОБА_7 ; надати можливість бути присутнім при огляді журналу реєстрації нотаріальних дій. Оскільки у межах цього кримінального провадження нотаріусу ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення шахрайства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підстав для накладення арешту на майно третьої особи, яким на цій стадії у кримінальному провадженні є нотаріус, та вчинення інших слідчих дій щодо нього, немає.

Підстав для задоволення клопотання в іншій частині також немає, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, на підставі ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вже був наданий дозвіл на проведення тимчасового доступу до речей та документів, які знаходяться у володінні нотаріуса ОСОБА_7 , за наслідком якого необхідні документи були вилучені слідчим та долучені до матеріалів кримінального провадження. А тому, підстав для зобов`язання органу досудового розслідування виконати такі слідчі дії повторно немає.

Таким чином вважаю, що постанова прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 23 квітня 2018 року про часткову відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 є вмотивованою та такою, що відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 91, 220, 303, 304, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1