Провадження № 1-кп/760/674/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006836 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хряськ, Маневицького району, Волинської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 12.07.1988 року Луцьким районним судом Волинської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку в порядку ст.46-1 КК України на 2 роки;, постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 20.01.1989 відстрочка була скасована і засуджений направлений для відбування покарання; 07.12.1989 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.140,ч.3 ст.193 КК України до 3років6 місяців позбавлення волі; 08.06.1990 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.122, ч.2 ст. 206 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 07.02.1995 року Петровським районним судом м. Донецька за ч.3 ст. 140КК України до 4 років позбавлення волі; 06.04.1999 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.1 ст. 196-1, ч.2 ст. 17,ч.3 ст.81,42 КК України до 3 років позбавлення волі; 18.04.2002 року тим же судом за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 12.12.2005 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; 17.11.2010 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі; 07.02.2011 року тим же судом за ст. 395,71,72 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі; 18.10.2012 року тим же судом за ч.2 ст.185 до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 07.11.2012 року тим же судом за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 26.07.2016 року тим же судом за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи раніше судимий в тому числі за корисливі злочини, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову повторно вчинив умисне корисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

18.06.2017 року приблизно о 00 год.35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи поряд із входом до наземного переходу « Труба», що на території вокзального комплексу ст. « Київ- Пасажирський», що за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна,1 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, помітили раніше не знайомого їм чоловіка ОСОБА_6 , який був одягнений в чоловічий джинсовий піджак із шкіряною нашивкою на спині, вартістю 200 гривень.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна з метою власного збагачення , шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою

Обвинувачений ОСОБА_4 діючи спільно та узгоджено з невстановленою досудовим розслідуванням особою, наблизилися до потерпілого ОСОБА_6 попереду нього впритул, та з метою подолання опору останнього, ОСОБА_4 умисно наніс потерпілому удар правою рукою в область обличчя, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 почав нишпорити по кишенях потерпілого, дістав з правої кишені брюк належні потерпілому грошові кошти в сумі 1600 гривень купюрами номіналом 200 гривень в кількості 8 штук: серії ЕБ № 2339816, УМ № 387963, ВФ № 8551080, УИ № 6213210, ЕЯ № 1111242, УМ № 8883793, ПГ № 1489048, ЄЄ № 8713555. Після цього зірвав з потерпілого піджак джинсовий чорного кольору з шкіряною нашивкою на спині, вартістю 200 гривень, в кишені якого знаходились грошові кошти в сумі 128 гривень купюрами номіналом 10 гривень у кількості 12 штук: серії ПД № 0825192, ХБ № 4634929, МЖ № 2520761, ХА № 3522586, СД № 8817868, КЄ № 6161023, НГ № 4644985, МВ № 0599598, СД № 8817868, ПЄ № 7713139, ЦЄ № 1838141, НП № 0691653, номіналом 2 гривні у кількості 3 шт.: серії ПЕ № 3849678, ТЖ № 8593726, СА № 7615613, номіналом 1 гривню у кількості 2 шт. серії ТД № 1475155, СД № 1103441.

В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа, на очах потерпілого своєю рукою дістала з його кишені належний йому мобільний телефон марки « Nokia 105» чорного кольору, вартістю 300 гривень, з сім-картою стільникового оператора зв`язку « lifecell» вартістю 20 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було.

З викраденим майном ОСОБА_4 і невстановлена досудовим розслідуванням особа, з місяця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2 248 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав і пояснив суду, що 18.06.2017 року йшов зі своїм знайомим ОСОБА_7 на залізничний вокзал. По дорозі останній зачепив потерпілого, що між ними відбувалося, він не бучив і не чув. Потім підійшли поліцейські, і він їм сказав, що ні в чому не винний. Поліцейські вилучали якісь речі у ОСОБА_7 .

Не дивлячись на категоричне заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, винність останнього в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що точно дату не пам`ятає, приблизно літом 2017 року перебував на залізничному вокзалі в м. Києві, коли працівники поліції, запросили його бути понятим при проведенні огляду місця події. Потерпілий чітко вказував на обвинуваченого, як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження і забрала належне йому майно. Чи говорив він, що були інші особи, він не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що 18.06.2017 року перебував на службі в патрульній поліції на залізничному вокзалі. До них підійшов чоловік і сказав, що особи,які сидять біля станції метро, побили його і забрали речі піджак чи куртку, гроші і мобільний телефон.. Коли вони підійшли до осіб, на яких вказав потерпілий, їх було двоє, серед яких був ОСОБА_10 , вони сиділи біля входу до станції метро, потерпілий зразу ж вказав на останнього і сказав, що саме він його бив в обличчя, а на другому побачив свою куртку. Зазначені особи відмовлялись, казали, що це не вони побили потерпілого і забрали речі, були в стані алкогольного сп`яніння.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що слідчим СВ Соломянського УП ГУ НП в м.Києві 18.06.2017 року о 00.40 хв. від ОСОБА_6 прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстровану за № 43791 в якій він зазначає про вчинення відносно нього відкритого викрадення майна із застосуванням насильства, а саме грошей в сумі 1800 гривень, мобільний телефон марки « Нокіа 105», джинсову куртку чорного кольору /а.с.79/.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 18.06.2017 року, складеного слідчим в приміщенні службового кабінету УП ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського УП ГУ НА у м. Києві в присутності двох понятих, ОСОБА_4 добровільно видав грошові кошти, які знаходились в правій кишені його джинсів в сумі 1600 гривень, а саме 8 купюр по 200 гривень кожна з відповідними номерами та серією. Як пояснив ОСОБА_4 зазначені грошові кошти він викрав у незнайомого йому чоловіка разом із наглядно знайомим чоловіком в червоній бейсболці./а.с..75/.

Відповідно до протоколу від 18.06.2017 року, складеного слідчим у присутності понятих під час огляду місця події чоловік на прізвище ОСОБА_11 , який був одягнений в чорний джинсовий піджак, пояснив, що піджак та гроші в сумі 128 гривень, йому віддав наглядно знайомий на ім.»я ОСОБА_12 , який сказав, що зазначені речі дарує йому, що це його речі. Потерпілий ОСОБА_6 впізнав свій піджак і сказав, що гроші з кишені піджака також належать йому/ а.с.77/.

Відповідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2017 року в присутності понятих потерпілий ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_4 якого впізнав, як особу, яка 18.06.2017 року нанесла йому удари в обличчя і відкрито викрала грошові кошти, та речі. /а.с. 71/.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.06.2017 року свідок ОСОБА_11 впізнав особу під № 1, як таку, що 18.06.2017 року приблизно о 00год.35 хв. на пл. Вокзальній передала йому піджак та грошові кошти. Особу під № 1 зазначено ОСОБА_4 / а.с.73/.

Грошові кошти в сумі 128 гривень, чорна джинсова куртки зі шкіряною нашивкою, грошові кошти в сумі 1600 гривень, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, відповідно до постанови слідчого від 18.06.2017 року/а.с. 69-70/.
Викладені докази, які були ретельно досліджені судом, повністю спростовують версію обвинуваченого про те, що він не причетний до грабіжу, вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_13 і оцінюється судом як обрана позиція захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Доводи захисника про те, що вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину не доведена і його слід виправдати, неспроможні, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення злочину, згідно ст.12 КК України, до категорії тяжких, обстановку і спосіб вчинення злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який соціально-корисною працею не займався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисні злочини, передбачені ст.395,122 ч.2,206 ч.2 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку скоєного, конкретні обставини справи та характер злочинних діянь, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті інкримінованого злочину, вважаючи вказане покарання необхідним та достатнім, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого розміру чи виду покарання. Саме таке покарання за своїм видом та розміром є справедливим і відповідатиме меті покарання та загальним засадам його призначення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.07.2016 року останній засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, тобто кримінальне правопорушення вчинив в період невідбутого покарання і вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо після постановлення вироку в справі, але до повного відбуття покарання, засуджений вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обрано тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлявся.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців/Чотири роки Шість місяців/.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.07.2016 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років/П`ять/ позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з 18.06.2017 року з 12.00 год.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18.06.2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
Речові докази: грошові кошти у розмірі 128 гривень, грошові кошти в сумі 1600 гривень, чорну джинсову куртку зі шкіряною нашивкою , передані по розписці потерпілому ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .