Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/273/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2018 року.

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Димитрове, Устинівського району Кіровоградської області, мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимому, останній раз 04.11.2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187, ст. 71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2016 року зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 28.07.2010 року по 23.11.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 03 місяці 26 днів.
відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення.

Кримінальне провадження розглянуто за участю

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою місцевого суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно - дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений не довів свого виправлення, що свідчить про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу у якій просить задовольнити його клопотання про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він стосовно вчиненого злочину щиро розкаявся, міру призначеного покарання вважає справедливою, завершив навчання в КНЦ № 6, виконував ремонтні роботи на відділенні, залучався до робіт без оплати праці. Два рази заохочувався правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. За час перебування в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, та досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Згідно із ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктами 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», регламентовано, що головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 з 02.08.2010 року перебував в Миколаївському СІЗО, за час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 27.12.2010 року відбував покарання в Бердичівській ВК в Житомирській області (№70). За час перебування в установі допустив 12 порушень встановленого режиму утримання, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності 4 рази правами начальника відділення та 8 разів правами начальника установи, в тому числі 2 рази поміщався в ДІЗО. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав.

18.03.2015 року прибув до Петрівської ВК в Кіровоградській області (№49). За час відбування покарання допустив 1 порушення вимог режиму відбування покарання, за що був поміщений в ДІЗО. Стягнення погашене в установленому законом порядку. Був 2 рази заохочений правами начальника відділення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Згідно з протоколу від 16.01.2017 року №1 засідання адміністративної комісії Петрівської ВК в Кіровоградській області (№49) засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.

З 13.05.2017 року відбуває покарання в Кропивницький ВК (№6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. На профілактичні заходи індивідуально виховного характеру реагує позитивно, завжди робить належні висновки.

З характеристики, затвердженої начальником ДУ «Кропивницька УВП (№14)» від 13.03.2018 року вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконує ремонтні роботи на відділенні, залучається до робіт без оплати праці. Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 76 годин.

Бере особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі та у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт».

Навчається в КНЦ №6 за спеціальністю муляр. До навчального процесу ставиться сумлінно, за що був 1 раз заохочений 22.01.2018 року.

Відповідно до довідки про заробітну плату засудженого ОСОБА_8 за період з травня 2017 року по лютий 2018 року оплатно не працював.

За змістом ст. 81 КК України, доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання; виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбанням спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від уживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор.
На переконання колегії суддів, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що засуджений під час відбування покарання на виробництві установи не працював, відтак своїм трудом не довів виправлення, оскільки процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним.

Разом з цим, судом першої інстанції правильно встановлено, що заохочення засудженим отримано 05.10.2015 року, 05.04.2016 року, 22.01.2018 року, до робіт без оплати праці залучався лише з травня 2017 року, оплатно не працював.

Отже позитивне виправлення засудженого ОСОБА_6 та зразкова поведінка відбулася лише після відмови на засіданні адміністративної комісії Петрівської ВК в Кіровоградській області (№49) у застосуванні до нього умовно дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.

Посилання ОСОБА_6 на те, що місцевий суд не врахував, що він залучався до робіт без оплати праці, колегія суддів вважає такими, що не дають достатніх підстав для задоволення його клопотання, оскільки засуджений під час відбування покарання на виробництві установи не працював, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, отже потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

До того ж у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про неможливість працевлаштування ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши сукупність доказів, прийшов правильного висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення і довів це сумлінною поведінкою та ставленням до праці та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2