ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5640/17
Провадження № 1-кп/210/263/18

"29" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000881, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на своєму утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2017 року, приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_4 проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , помітив, що розбите скло на вікні квартири АДРЕСА_4 , що розташована на першому поверсі вказаного будинку. Після чого, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з подальшим його зверненням на свою користь, ОСОБА_4 підійшов до вказаного вікна та через отвір у склі, відчинив запірний пристрій на вікні. Потім користуючись відсутністю потерпілого, свідків та очевидців, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, через відчинене ним вікно, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно: електричну дриль марки «Makita HP1631К», вартість якої з урахуванням зносу станом на 25 березня 2017 року, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2990 від 11 вересня 2017 року, становила 2508,25 гривень, телевізор марки «Вітязь 63 CNV720-2S», вартість якого з урахуванням зносу станом на 25 березня 2017 року, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2990 від 11 вересня 2017 року, становила 877,50 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майновий збиток на загальну суму 3385,72 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та розповів про фактичні обставини справи, свої дії пояснити не зміг, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 при розгляді справи присутнім не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, право на пред`явлення позову потерпілому роз`яснено, а тому, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності потерпілого.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ст.349 ч.3 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.185 ч.3 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №234 від 23 листопада 2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння даного кримінального правопорушення та по теперішній час має легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності з порушенням поведінки, при вчиненні даного кримінального правопорушення не міг в повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час скоєння ним кримінального правопорушення в стані тимчасового хворобливого порушення психічної діяльності не перебував, мав легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності з порушенням поведінки та по своєму психічному стану не міг в повному обсязі усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану в теперішній час потребує у відношенні нього примусових мір медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (арк. крим пров.№63-69).

Виходячи з вищевказаного, суд вважає визнати ОСОБА_4 обмежено осудним, оскільки судом встановлено, що він під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний в нього психічний розлад, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч.1 ст.20, ч.2 ст.94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду. Відповідно до п.8 даної Постанови, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Відповідно до вимог ч.2 ст.504 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, від вчинення якого є потерпілий, матеріальні збитки спричинені потерпілому не відшкодовано, в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та не перебував, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є інвалідом ІІІ групи, за місцем реєстрації характеризується позитивно.

Згідно досудової доповіді, складеної Металургійним районним сектором Центрального міського відділу з питань пробації м. Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції №617 від 03 квітня 2018 року, орган пробації дійшов висновку, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 може бути виправлений без ізоляції від суспільства (а.с.25-27).

Пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.185 ч.3 КК України, у вигляді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами ст.69 КК України, суд не вбачає.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.20, 93, 94 КК України, ст.504 КПК України, беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №234 від 23 листопада 2017 року, суд, вважає застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру, - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я за місцем проживання ОСОБА_4 .

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завданого матеріального збитку на загальну суму 3385,72 гривень, котрий не відшкодовано. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено. Право потерпілому на пред`явлення позову роз`яснено.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.2 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Виконання вироку в частині застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку доручити психіатричному закладу органу охорони здоров`я за місцем його проживання.

Матеріали кримінального провадження за №0000881 від 25 березня 2017 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/5640/17, провадження №1-кп/210/263/18.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1