Справа № 333/1767/17
Справа №333/1767/17
Провадження № 1-кп/333/38/18

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005401 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, має на утриманні малолітню дитину, 2007 року народження, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2016 року в денний час доби ОСОБА_5 , знаходячись в магазині «Велен», по вул.. Чумаченко, 17 в м. Запоріжжя, який належить ОСОБА_7 , де вона працювала реалізатором продовольчих товарів, під час виконання робочих обов`язків, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненою в тому, що її злочинні дії залишаться непоміченими для оточуючих та за нею ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно викрала грошові кошти у розмірі 2062 грн. 57 коп. з каси вищевказаного магазину, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну збитки на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, 29.08.2016 р. в денний час доби ОСОБА_5 знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де вона працювала реалізатором продовольчих товарів, маючи намір на підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується громадянином-підприємцем та який надає право, з метою використання його іншою особою під час виконання робочих обов`язків, підробила підпис від імені торгівельного агента ОСОБА_9 у нижній частині витратної накладної №121 від 22.08.2016 р. ПП «Гетьман», засвідчивши при цьому підробленим підписом факт отримання останнім грошових коштів в розмірі 2062,57 грн. за рахунок оплати поставленого товару, достовірно знаючи, що вказані відомості є недійсними. Після цього в цей день ОСОБА_5 з метою подальшого використання підробленого документу для приховування заволодіння коштами, помістила витратну накладну №121 від 22.08.2016 р. до робочої документації в якій зберігаються витратні накладні вищевказаного магазину.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується громадянином-підприємцем та який надає право, з метою використання його іншою особою.
Крім того, 29.08.2016 р. в денний час доби ОСОБА_5 знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де вона працювала реалізатором продовольчих товарів, під час виконання робочих обов`язків маючи намір на використання завідомо підробленого документу, підробила підпис від імені торгівельного агента ОСОБА_9 у нижній частині витратної накладної №121 від 22.08.2016 р. ПП «Гетьман», засвідчивши при цьому підробленим підписом факт отримання останнім грошових коштів в розмірі 2062,57 грн. за рахунок оплати поставленого товару, достовірно знаючи, що вказані відомості є недійсними, після чого з метою подальшого використання підробленого документу для приховування заволодіння коштами, ОСОБА_5 помістила витратну накладну №121 від 22.08.2016 р. до робочої документації в якій зберігаються витратні накладні вищевказаного магазину.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документу.
Обвинувачена ОСОБА_5 винною себе не визнала, в суді пояснила, що вона з 2013 року працювала в магазині «Велен» неофіційно, а офіційно була оформлена 19.07.15 р. 30.11.2016 року вона прийшла на роботу приймати зміну, але інший продавець сказав їй, що власники заборонили здавати їй зміну. Потім власники магазину їй погрожували та примушували писати розписку, ОСОБА_10 її бив по щокам, забрав в неї паспорт, вона зверталась до поліції, але її заява зникла. По всім накладним оплату проводив потерпілий та його дружина, а їй гроші для оплати не передавали. Свідок ОСОБА_11 сказав неправду, розмови про оплату по накладним між ними не було.

Винність ОСОБА_5 в об`ємі, вказаному у вироку, повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 допитаний в суді пояснив, що ОСОБА_12 працювала продавцем в його магазині «Велен» близько 1,5 роки. 29.08.2016 р. він в присутності дружини, іншого продавця ОСОБА_13 передав ОСОБА_14 для оплати постачальникам гроші більше 2000 грн. Завжди ці гроші продавцями перераховуються. Оплата за товар відбувається продавцями приблизно через тиждень після постачання товару агенту. Через деякий час продавець ОСОБА_15 повідомила йому, що приходив агент з фірми «Ласунка» на ім`я ОСОБА_16 та сказав, що гроші за накладною йому не заплатили. 30.10.2016 р. ОСОБА_14 прийшла на роботу та на його запитання про недостачі почала плакати та повідомила, що гроші їй потрібні для вирішення сімейних проблем. Вона запропонувала написати розписку про те, що взяла гроші, яку в присутності продавців склала та підписала. Потім ОСОБА_17 на роботу не вийшла, на телефон не відповідала.

Свідок ОСОБА_18 , допитана в суді, пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 та разом з ним здійснює підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_12 працювала в цьому магазині продавцем у горілчаному відділі, в ньому ж продається морозиво та заморожені продукти. Вона працювала разом в зміні з різними дівчатами, були недостачі. У вересні 2016 року від ОСОБА_15 вона дізналася, що приходять агенти та просять гроші, які повинна була передати ОСОБА_19 . Коли про це запитали у ОСОБА_14 , вона зобов`язалась всі гроші повернути.
Свідок ОСОБА_20 під час допиту в судовому засіданні пояснила, що вона працювала з травня 2016 року по лютий 2017 р. на лікеро-горілчаному відділі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_12 була продавцем з який вона мінялась через тиждень. В середині 2016 року прийшов ОСОБА_21 та попросив накладну за 22.08.16 р. Вона подивилась в цю накладну та побачила, що вона оплачена, але ОСОБА_16 сказав, що це не його підпис. Ця ситуація потім повторювалась неодноразово, протягом тижня приходили постачальники та питали за гроші, хоча власники магазину завжди залишали гроші на оплату товару. По накладній №121 товар отримувала сама ОСОБА_15 , але ОСОБА_14 повинна була передати гроші постачальнику за цією накладною на своєму тижні.
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона працює продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », неодноразово фіксувались недостачі у ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона працює продавцем в магазині «Велен». Торгівельний агент ОСОБА_21 прийшов до ОСОБА_25 29.08.2017 р. за грошима, але вона повідомила, що гроші їй не залишив власник магазину, оскільки в його сина весілля та їм потрібні гроші. Хоча свідок бачила, що дружина потерпілого ОСОБА_26 передавала ОСОБА_27 папку та казала, що ці гроші необхідно передати ПП «Гетьман» та назвала суму, ці гроші ОСОБА_14 перерахувала, ніяких зауважень від неї не надійшло.
Свідок ОСОБА_9 , пояснив, що він працює торгівельним представником в ПП «Гетьман». З магазином «Велен» працює більше 10 років. Турова в цьому магазині працює приблизно 3-4 роки. Він спочатку поставляє товар, а потім через декілька днів забирає гроші. Наприкінці літа 2016 р. він прийшов за грошима по накладній на суму 2062 грн., але ОСОБА_17 пояснила, що грошей не залишили, через деякий час йому інший продавець пояснила, що ця накладна вже оплачена та показала йому. Він подивившись на підпис пояснив, що підпис не його.
Свідок ОСОБА_28 , пояснила, що вона працює в магазині «Велен», але в іншому ніж Турова відділі. Одного разу бачила, як до ОСОБА_29 підійшов торгівельний агент та на підвищених тонах казав їй, щоб вона заплатила гроші за морозиво.
Свідок ОСОБА_30 , пояснила, що у вересні 2016 року, ввечері приїхав представник «Ласунки» ОСОБА_16 та запитав у ОСОБА_14 чи віддасть вона гроші за накладною №121 близько 2000 грн., але ОСОБА_14 відповіла, що власники не залишили їй гроші. Наприкінці жовтня 2016 року виявився факт несплати по накладним.
Крім того, винність ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами.
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2016 р. потерпілого ОСОБА_7
-трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 19.06.2015 р., за яким ОСОБА_5 , як працівник зобов`язується виконувати реалізацію продовольчих товарів;
-витратною накладною №121 від 22.08.2016 р., виданою ПП «Гетьман» за поставку «Вилен» по вул. Чумаченко, 17 товару на загальну суму 2062,57 грн., в нижньому куті якого мається рукописна відмітка «опл. 2062,57» підпис ОСОБА_31 29.08.16;
-розпискою ОСОБА_32 від 30.10.2016 р., в якій ОСОБА_5 в присутності свідків підтвердила, що брала з каси гроші та не оплачувала рахунки;
-висновком експерта №4-458 від 17.02.2017 р. за експертною спеціальністю 1.1 (дослідження почерку і підписів), відповідно до якого досліджуваний підпис біля короткого запису « ОСОБА_31 » у витратній накладній №121 від 22.08.2016 р. виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.

Всі докази зібрані та досліджені в судовому засіданні суд вважає належними, достовірними та допустимими. Ці докази, як в сукупності, так і окремо повністю доводять провину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185, ч. 1, ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. Оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою уникнути відповідальності. Показання обвинуваченої про те, що гроші на оплату їй не передавались, оскільки всі оплати проводять власники магазину особисто, спростовуються показаннями потерпілого та свідків, з показань яких вбачається, що оплату за товар проводять продавці, а не безпосередньо власник магазину. Свідок ОСОБА_13 засвідчила в суді, що гроші на оплату товару по накладній №121 були передані особисто ОСОБА_14 . Торгівельний агент ОСОБА_31 з приводу оплати за накладну №121 спілкувався саме з ОСОБА_14 , очікуючи від неї оплати, і саме ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_33 про те, що власник не залишив гроші, оскільки має фінансові складнощі у зв`язку з весіллям сина.

Оцінюючи висновок експерта №4-458 від 17.02.2017 р., відповідно до пункту 2 якого досліджуваний підпис біля короткого запису « ОСОБА_31 » у витратній накладній №121 від 22.08.2016 р. виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою, суд вважає, що винність ОСОБА_5 підтверджена іншими доказами і самостійно цей висновок не може свідчити про невинуватість ОСОБА_5 в злочинах, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Аналіз зібраних та досліджених доказів свідчить про те, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується громадянином-підприємцем та який надає право, з метою використання його іншою особоюта використання завідомо підробленого документу.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєні ОСОБА_5 кримінальні правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості, а передбачені ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України невеликої тяжкості. ОСОБА_5 раніше не судима, не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, нарколога, має малолітню дитину доньку ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у вигляді штрафу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої звернувся до суду із заявою про застосування щодо неї ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" та звільнення її від відбування покарання, як особи, яка має на утриманні неповнолітню дитину.

Прокурор, потерпілий, представник потерпілого, у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення заяви та застосування до обвинуваченої ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Обвинувачена ОСОБА_5 погодилась на застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. 07.09.2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22.12.2016 року "Про амністію у 2016році".

Вимогами пункту «В» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами».

Наданим свідоцтвом про народження НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_5 має доньку ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавлена у відношенні неї батьківських прав.

Згідно ст. 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", питання про застосування амністії вирішує суд, зокрема за ініціативою обвинуваченого, захисника.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2ст. 86 КК України).

У зв`язку із вищенаведеним суд вважає, що заява захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про застосування до неї ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення та її слід звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 2062,57 грн., моральної шкоди в сумі 30000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. ОСОБА_7 посилається на те, що ОСОБА_5 викрала належні йому грошові кошти в сумі 2062,57 коп.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

Вина ОСОБА_5 у викраденні грошових коштів належних потерпілому ОСОБА_7 на суму 2062,57 грн. доведена повністю, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.
У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини.

У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі.

Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченої, виходячи з принципів розумності та справедливості, оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь потерпілого, в решті позову - необхідно відмовити.

Витрати на правову допомогу, відповідно до ч.1ст. 118 КПК України є процесуальними витратами. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Потерпілий просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., суд вважає, що вони не підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілого, оскільки не підтверджені документально.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ВизнатиОСОБА_5 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за:

-ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

-ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

-ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі пункту «в» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

Речові докази:

- витратні накладні №№154, 98,121,168,103,144,157,117,КО-0048927,КО-0050468, КО-0055058, оригінал розписки Турової, копію розписки Турової, товарний чек №160913/00184 зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 2062 грн. 57 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., в решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя ОСОБА_1