Провадження № 11-кп/780/472/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 20.06.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в межах кримінального провадження №0005364 апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року; -

в с т а н о в и л а:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: 31.10.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт; 24.02.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 389 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3 років 24 днів позбавлення волі; 03.07.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 72 ч. 5 КК України з зарахуванням в строк відбуття покарання, строку попереднього ув`язнення з 31.10.2015 року по 21.06.2017 року, та звільненого 07.08.2017 року по відбуттю строку покарання,
засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

15.09.2017 року близько 14 години, ОСОБА_7 на полі в с. Тарасівка Білоцерківського району Київської області незаконно придбав зірвав рослини коноплі, які приніс до горища загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив зберігати для власного вживання без мети збуту.
13.10.2017 року близько 15 год. 35 хв. до будинку АДРЕСА_2 , приїхали працівники поліції, по повідомленню ОСОБА_8 , про те, що сусід на горищі вказаного будинку розложив рослини «коноплі». Після чого працівники поліції за письмовою згодою власниці квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 в присутності понятих провели огляд вказаного горища. В ході проведення огляду працівниками поліції, в присутності понятих, виявлено та вилучено сухі рослини зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 1136 г, що згідно Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу» є великими розмірами.
Таким чином ОСОБА_7 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок у частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його протиправних дій, зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Так, на думку прокурора судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано належним чином тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, не виправився та через відносно невеликий проміжок часу вчинив новий умисний злочин, маючи не зняті та не погашенні в установленому законом порядку судимості та інші обставини справи, а саме обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину і необґрунтовано звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи та кваліфікація кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини чистосердечне розкаяння і активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості не беруться судом до уваги, оскільки як вбачається з вироку, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на той же строк, що і прокурор просить в апеляційній скарзі, а саме 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог ст. 75 КК України відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок.

Зокрема, судом було взято до уваги обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно та його щире каяття.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому достатньою мірою не врахував тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи і необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та не є підставами згідно чинного законодавства, для незастосування до нього вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4