Справа № 727/2106/18
Провадження № 1-кп/727/178/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю потерпілої ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м.Чернівці від 29.04.2002 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки; вироком Ленінського районного суду м.Чернівці від 30.09.2003 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3-х років 1-го місяця позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду м.Чернівці від 29.10.2003 року за ч.2 ст.185 ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3-х років 2-х місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.10.2006 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у вигляді 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі; вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21.05.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1-го року 7-ми місяців позбавлення волі; вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 17.07.2012 року за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 1-го року 8-ми місяців позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20.02.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі; вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, -

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так, 21.06.2017 року близько 03 години, ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, через незачинене вікно, проник в квартиру АДРЕСА_2 , де діючи умисно, таємно, протиправно, повторно, користуючись тим, що власниця квартири ОСОБА_4 спить, викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 3s», вартістю 4000 гривень, разом із стартовими пакетами «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , вартістю 30 гривень, «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 25 гривень, на рахунку яких грошей не було, ноутбук «E-Machin», вартістю 3000 гривень, гроші в сумі 500 гривень, які належали ОСОБА_4 . В подальшому з місця злочину ОСОБА_5 пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 7555 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Вказав суду, що 21.06.2017 року приблизно о 03:00 годині він дійсно через вікно проник у квартиру потерпілої та взяв майно, яке вказане у обвинувальному акті. Ствердив, що вікно квартири знаходиться на першому поверсі та воно було відчинене, що дало йому змогу безперешкодно проникнути у квартиру. Також вказав, що перший раз проник у квартиру та взяв майно, однак побачивши там документи він повернувся та залишив документи потерпілій через вікно, після чого пішов з місця події. Ствердив, що під час проникнення у квартиру потерпілої остання спала та він розраховував на те, що його не помітять. Ствердив суду, що вказаний мобільний телефон він продав та ноутбук, який виявився поламаним, він продав знайомому за 300 грн. Ствердив, що на вчинення злочину його спонукало важке матеріальне становище, відсутність роботи. Вказав суду, що у вчиненому розкаюється, матеріальна шкода відшкодована, просить суд його суворо не карати. А також, просив врахувати ту обставину, що він є сиротою.

Показання ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що викрадення майна у неї відбулось влітку 2017 року. Викрадення майна відбулось приблизно о 03-04 годині ночі, коли вона спала, а чоловіка вдома не було. Вона прокинулась та не змогла знайти свої мобільний телефон та ноутбук. Вікно у кімнаті, в якій вона спала було відчинене та згодом на стільці, який стояв поблизу вікна, поліцейські знайшли слід від взуття. Також, окрім мобільного телефону та ноутбуку, з сумки потерпілої зникли кошти в сумі 500 гривень. При цьому, вона особисто чула кроки обвинуваченого, як той виходив з квартири через двері, однак його не бачила. Вона відразу побігла в чергову аптеку та викликала поліцію. Ствердила, що викрадений у неї мобільний телефон їй повернутий, ноутбук не знайшли, також їй не були повернуті викрадені у неї кошти. Разом з цим, потерпіла вказала суду, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_5 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілої та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, кваліфіковані правильно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше судимою (т.1 а.п.104-109), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.п.110), зареєстрований на обліку у лікаря-нарколога в 1999 році з діагнозом: зловживання препаратами побутової хімії (т.1 а.п.112), посередньо характеризується по місцю проживання (т.1 а.п.29). Згідно довідки Чернівецької УВП №33 від 24.05.2018 року №33/11-1891 ОСОБА_5 виставлено діагноз Хронічний гайморит, вазомоторний риніт та вроджена збіжна моно латеральна косоокість, амліопатія дуже високого ступеню правого ока.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи те, що завдана злочином матеріальна шкода відшкодована частково та потерпіла претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч.3 ст.185 КК України, у вигляді 3-х років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи той факт, що обвинувачений є особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та призначення покарання не можливе без реального відбування покарання, підстав для застосування до ОСОБА_5 вимог ст.ст.75, 76 КК України немає.

При цьому, при призначенні обвинуваченому покарання - суд враховує хворобливий стан здоров`я останнього, що підтверджується відповідними медичними довідками.

Також в порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за данною статтею КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_5 покарання у вигляді 3-х років 10-ти місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою. Строк покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 14 серпня 2017 року.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон марки «Хіаоmi», який згідно постанови слідчого від 15.11.2017 року (т.1 а.п.91) визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно розписки (т.1 а.п.92) переданий не зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 кошти в сумі 1430,00 (одну тисячу чотириста тридцять) гривень на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судових експертиз.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1