Справа № 645/1396/18
Провадження № 1-кп/645/403/18
УХ В А Л А

Іменем України

31 травня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Фрунзенського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 ,
неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_5
захисника неповнолітнього ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, має неповну середню освіту, не навчається, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не засуджений,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000408 від«15» лютого 2018 року,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 , неподалік супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 23,побачив свою знайому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Побачивши у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «iPhone 6S», у ОСОБА_4 виник раптовий умисел, спрямований на заволодіння даним мобільним телефоном «iPhone 6S», який належить знайомій йому ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою, із корисливих спонукань, під приводом зателефонувати, попрохав ОСОБА_8 в тимчасове користування мобільний телефон «iPhone 6S», не маючи наміру у подальшому його повертати. ОСОБА_7 , введена в оману словами ОСОБА_4 передала йому мобільний телефон «iPhone 6S», вартістю, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 19 від 15.02.2018року 11 682 гривень. Після цього ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 11682 гривень.
Діяння неповнолітнього ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст.190 ч.1 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, не заперечив проти фактичних обставин справи. Зазначив, що зробив висновок із вчиненого.
Законний представник неповнолітнього, ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд застосувати до захід виховного характеру у вигляді застереження.
Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до висновку що клопотання підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 2 статті 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 цього кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на час вчинення злочину досяг 15-ти річного віку, але не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, у відповідності до ч.2 ст.22 КК України.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 за місцем реєстрації не мешкає. Для неповнолітнього ОСОБА_4 умов для навчання та комфортного проживання не має. ОСОБА_11 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Алкогольні та наркотичні речовини зі слів не вживає. Відповідно до характеристики за місцем навчання, характеризується посередньо, навчальні здібності на низькому рівні, має систематичні пропуски навчальних занять без поважних причин.

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_11 щиро покаявся у вчиненому, суд прийшов до висновку, що неповнолітнього ОСОБА_11 можливо застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні, цивільного позову не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження на досудовому слідстві не застосовувались.
Керуючись ст.ст.22, 105 КК України, ст. ст. 484, 485, 498, 500, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - задоволити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з моменту проголошення через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Суддя -