У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2191/18
Номер провадження 1-кс/184/772/18

30 жовтня 2018 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000113 від 04.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, про надання тимчасового доступу до речей і документів,
представник особи, у володінні якої перебувають документи ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
25.10.2018 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання від слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Орджонікідзевського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до документів по кримінальному провадженню №0000113.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 04.10.2018 року, за ознаками ст.191 ч.2 КК України розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою свої службовим становищем.

З метою отримання даних для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, спричинення можливих матеріальних збитків слідчий просить надати тимчасовий доступ до документів, які зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду клопотання був повідомлений належними чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Повноважний представник особи, у володінні якої перебувають документи, доступ до яких просить надати слідчий, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на необґрунтованість останнього та просив відмовити у задоволенні.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, заслухавши представника особи, у володінні якої перебувають документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 131 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Водночас, в порушення вимог ч.3 ст.132 КПК України, слідчим у поданому письмовому клопотанні про надання тимчасового доступу до документів, передбачені коментованою статтею підстави належними та допустимими доказами не доведені.
Так, в обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилається на наявність кримінального провадження, яке 04.10.2018р. внесене до ЄРДР за ч.2 ст.191 КК України за наступною фабулою: службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , зловживаючи своїм службовим становищем у вересні 2018р. в АДРЕСА_1 під час придбання житла для дітей сиріт розтратили державні кошти.
У свою чергу диспозиція ч.2 ст.191 КК України передбачає, що привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем має наслідком притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.
При цьому розтрата полягає незаконному і безоплатному витрачанні (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб.
Водночас, жодних обґрунтувань, а також доказів на їх підтвердження, які б свідчили про вчинення розтрати службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим у клопотанні не наведено.
Так, слідчий у клопотання посилається на те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 було створено комісію з питань використання субвенцій з державного бюджету місцевому бюджету на будівництво (капітальний ремонт) реконструкцію малих групових будинків, будинків підтриманого проживання, будівництво/придбання житла для БДСТ, соціального житла для дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа. Службою у справах дітей була проведена робота щодо пошуку житлових приміщень для дітей-сиріт відповідно до постанови, для надання пропозицій до ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами пошуку квартир, які б відповідали вимогам постанови, Комісією було прийнято рішення щодо можливого придбання за кошти субвенції трьох квартир: по АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 . Власники квартир пропонували орієнтовну ціну, яка була зазначена в актах, які у подальшому, разом із зібраними документами були направлені до облдержадміністрації. Через певний час із обласної Комісії надійшла відповідь про погодження усіх трьох квартир.
Разом з тим, із наданих слідчим обґрунтувань не можливо встановити у чому саме полягала розтрата коштів державного бюджету, які саме неправомірні дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 становлять об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та чим це підтверджується.
Також слідчий у поданому клопотання жодним чином не обґрунтував розмір завданих державному бюджету збитків, внаслідок вчинення такої розтрати.
Крім того слід зазначити, що момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна.
Водночас, як слідує із наявних у матеріалах справи копій договорів купівлі-продажу квартир по АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 , останні укладені 23.10.2018р, 16.10.2018р. та 16.10.2018р. відповідно. При цьому із даних правочинів слідує, що «Розпорядник бюджетних коштів» зобов`язується передати продавцю кошти, які становлять вартість квартири у п`ятиденний строк з моменту укладення договору.
Із наведеного слідує, що на момент внесення відомостей до ЄРДР за фактом розтрати державних коштів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , кошти за продані квартири були не сплачені, та відповідні правочини взагалі були ще не укладені.
Наведене в сукупності свідчить про недоведеність слідчим обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.
Згідно ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.2 ст.160 КПК України, у клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Однак, в порушення вимог даної статті слідчим не обґрунтовано, яке значення документи, доступ до яких він просить надати, мають для встановлення обставин у кримінальному провадженні, які саме обставини він має намір підтвердити чи спростувати за допомогою даних документів; також не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в даних документах.
Поряд з наведеним також слід зазначити, що слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до речей та документів, вважаючи останнє обґрунтованим, постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до таких речей та документів, яка у свою чергу повинна відповідати вимогам ст..164 КПК України. Проте, опис документів, зазначених у п.4,5,6,7, доступ до яких надати просить слідчий, не відповідає п.5 вказаної статті, що унеможливить ідентифікацію вказаних документів та належне виконання ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч.3 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено значення речей і документів, доступ до яких він просить для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можливість їх використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, зважаючи на що клопотання є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст..ст.131,132, 160-164 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до документів по кримінальному провадженню №0000113 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 05.11.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1