Справа № 359/6489/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/744/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 40 26.06.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина Сполучених штатів Америки, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше судимого: вироком Бориспільського міського суду Київської області від 20 листопада 2002 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2003 року, за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.2 ст.15 ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього його особистого майна та наркотичних засобів, проживаючого в США у штаті АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна; за ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше неодноразово судимого: вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 07 квітня 1999 року за ч.3 ст.81 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки з відстроченням виконання вироку суду на 2 роки; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2002 року за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2007 року за ст.395 КК України до штрафу в розмірі 510 гривень, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.3 ст.27 ч.3 ст.305 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна; за ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього його особистого майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Оболонь Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

засуджено за ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна та виправдано за ч.3 ст.305 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Києва, росіянку, громадянку України, з повною середньою спеціальною освітою, працюючу в Інституті фтізіатрії та пульмонології ім. Яновського на посаді прибиральниці, незаміжню, раніше не судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 ,

засуджено за ч.3 ст.305 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього її особистого майна; за ч.3 ст.307 КК України до 9 років позбавлення з конфіскацією всього її особистого майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього її особистого майна.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду, протягом 2011 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи під вартою в Київському слідчому ізоляторі, за допомогою мобільного зв`язку спілкувались з ОСОБА_12 та розробили з ним єдиний план злочинної діяльності, спрямований на контрабанду героїну з Таджикистану для збуту його в Україні. Згідно з цим планом ОСОБА_12 зобов`язався придбати наркотичний засіб в Таджикистані та забезпечити ввезення його в Україну. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зобов`язались забезпечити збут героїну в Україні та передачу грошових коштів, отриманих від його продажу.

На території Таджикистану ОСОБА_12 придбав наркотичний засіб. Для того, щоб приховати його від митного контролю, він розчинив героїн та просякнув ним 4 фрагменти картонного паперу. 1 фрагмент картонного паперу він прикріпив до зворотної сторони настільної гри, інший фрагмент картонного паперу вшив у дно дорожньої сумки, а решту 2 фрагменти картонного паперу прикріпив до зворотної сторони 2 кольорових малюнків. Для того, щоб виконати обов`язок по ввезенню наркотичного засобу в Україну, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 прилетіти до нього в гості у м. Душанбе.

В грудні 2011 року обвинувачена, нічого не підозрюючи, прилетіла в Таджикистан та протягом тижня відпочивала в м. Душанбе. Перед вилітом ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 за винагороду ввезти героїн в Україну, передавати наркотичний засіб вказаним ним особам, приймати від них грошові кошти за збутий героїн та надсилати їх ОСОБА_12 за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union». Обвинувачена перебувала в тяжкому матеріальному становищі, тому погодилась на цю пропозицію.

Хазрат ОСОБА_13 передав ОСОБА_11 настільну гру, до зворотньої сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном; дорожню сумку, в дно якої був вшитий фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичними засобом; та 2 кольорових малюнки, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. У такий спосіб обвинувачена незаконно придбала наркотичний засіб.

У грудні 2011 року у ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_11 , приховавши героїн від митного контролю, перемістила його через митний кордон України. Після цього вона незаконно перевезла наркотичний засіб в свою квартиру АДРЕСА_5 та стала незаконно зберігати його в цій квартирі.

У тому ж місяці ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_11 та наказав їй передати невстановленій особі 2 кольорових малюнки, до зворотної частини яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. Обвинувачена домовилась зустрітись з невстановленою особою на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві. Невстановлена особа під`їхала на обумовлене місце зустрічі на автомобілі. ОСОБА_11 підійшла до автомобіля та поклала на переднє пасажирське сидіння згорток з 2 кольоровими малюнками, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті наркотичним засобом. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут героїну.

У лютому 2012 року ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_11 та наказав їй передати ОСОБА_14 фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом, який був вшитий в дно дорожньої сумки. Обвинувачена домовилась зустрітись з ним на узбіччі проспекту Комарова в м. Києві.

13 лютого 2012 року ОСОБА_14 під`їхав на обумовлене місце зустрічі на автомобілі. ОСОБА_11 підійшла до автомобіля та поклала на переднє пасажирське сидіння згорток з фрагментом картонного паперу, просякнутим героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу.

15 лютого 2012 року ОСОБА_14 був затриманий. У його автомобілі була виявлена речовина світло-коричневого кольору, в складі якої містився героїн масою 232,43 грама, 6-моноацетилморфін масою 132,92 грама та ацетилкодеїн масою 24,23 грама.

На початку червня 2012 року ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_11 та наказав їй розділити настільну гру на 4 частини та передати невстановленій особі 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом. Обвинувачена домовилась зустрітись з невстановленою особою в підземному переході, що розташовується на перетині проспекту Комарова та бульв. І. Лепсе в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі ОСОБА_11 передала невстановленій особі 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу.

В тому ж місяці ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_11 та наказав їй передати ОСОБА_8 інші 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. Для виконання єдиного плану злочинної діяльності, спрямованого на збут наркотичного засобу, ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 та наказав йому зустрітись з обвинуваченою і забрати у неї річ, просякнуту героїном. ОСОБА_8 перебував у тяжкому матеріальному становищі, тому він погодився з цією пропозицією. ОСОБА_11 домовилась зустрітись з ним поряд з автобусною зупинкою, розташованою на Севастопольській площі в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі обвинувачена передала ОСОБА_8 інші 2 частини настільної гри, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном. У такий спосіб обвинувачена здійснила збут наркотичного засобу, а ОСОБА_8 незаконно придбав його.

Після цього ОСОБА_10 наказав ОСОБА_8 перевезти отриману ним річ в безпечне місце, виварити з неї героїн та здійснювати збут наркотичного засобу вказаним ним особам. У виконання цього наказу ОСОБА_8 незаконно перевіз частину настільної гри, отриманої від ОСОБА_11 , в с. Калашники Полтавської області, де у своєму будинку, дотримуючись інструкцій ОСОБА_10 , виварив з неї героїн та розфасував його в поліетиленові пакети. Після цього ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_10 , здійснював збут наркотичного засобу невстановленим особам.

Протягом липня 2012 року ОСОБА_12 неодноразово телефонував ОСОБА_11 та наказував їй зустрічатись з ОСОБА_8 та іншими особами для того, щоб вони передали їй грошові кошти, отримані від продажу героїну. Зокрема, на літньому майданчику кафе «Макдональдс», що розташовується в м. Києві неподалік від станції метро «Петрівка», ОСОБА_8 двічі зустрічався з ОСОБА_11 та передавав їй грошові кошти: вперше 3000 грн., вдруге 6000 грн. На зупинці маршрутного таксі, що розташовується в м. Києві на Ленінградській площі, ОСОБА_15 передала обвинуваченій грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Крім того, поряд з будинком, що розташовується по вул. Алма-Атинській, 54 в м. Києві, ОСОБА_16 передала ОСОБА_11 грошові кошти в розмірі 20000 грн. Після цього обвинувачена за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union» відправила отримані грошові кошти за реквізитами, вказаними ОСОБА_12 .

В липні 2012 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи діяти за обумовленим раніше планом злочинної діяльності, запропонували ОСОБА_12 придбати наркотичний засіб в Таджикистані та забезпечити ввезення його в Україну. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зобов`язались забезпечити збут героїну в Україні та передачу грошових коштів, отриманих від його збуту. На території Таджикистану ОСОБА_12 придбав наркотичний засіб. Для того, щоб приховати його від митного контролю, він розчинив героїн та просякнув ним 4 фрагменти картонного паперу. 1 фрагмент картонного паперу він прикріпив до зворотної сторони настільної гри, інший фрагмент картонного паперу вшив у дно дорожньої сумки, а решту 2 фрагменти картонного паперу прикріпив до зворотної сторони 2 кольорових малюнків. Для того, щоб виконати обов`язок по ввезенню наркотичного засобу в Україну, Хазрат Нісар Бахтавар Хан запропонував ОСОБА_11 прилетіти в м. Душанбе.

26 вересня 2012 року обвинувачена прилетіла в Таджикистан та протягом тижня перебувала в м. Душанбе. 3 жовтня 2012 року перед вилітом ОСОБА_12 вдруге запропонував ОСОБА_11 за винагороду продовжити ввозити героїн в Україну, передавати наркотичний засіб вказаним ним особам, приймати від них грошові кошти за збутий героїн та надсилати їх ОСОБА_12 -вару Хану за допомогою системи банківських міжнародних переказів «Western Union». Обвинувачена перебувала в тяжкому матеріальному становищі, тому вона погодилась з цією пропозицією. Хазрат ОСОБА_13 передав ОСОБА_11 настільну гру, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий героїном; дорожню сумку, в дно якої був вшитий фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом; та 2 кольорових малюнки, до зворотної сторони яких були прикріплені 2 фрагменти картонного паперу, просякнуті героїном. У такий спосіб обвинувачена незаконно придбала наркотичний засіб.

03 жовтня 2012 року приблизно об 11 год. 10 хв. ОСОБА_11 прилетіла в Україну рейсом № 221 сполученням «Душанбе Київ». Вона перетнула митний кордон України. Однак в зоні ретельного огляду багажу та ручної поклажі терміналу «F» ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в дорожній сумці з багажною біркою, оформленою на ім`я обвинуваченої, під її особистими речами була виявлена настільна гра, зі зворотної сторони якої клейкою паперовою стрічкою був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 56 см. на 48,5 см. вагою 1,6 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. На дні дорожньої сумки був виявлений ще один фрагмент картонного паперу прямокутної форми розміром 26,5 см. на 46 см. вагою 0,8 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. У пакунку з картону коричневого кольору розміром 70 см. на 50 см. був виявлений кольоровий малюнок із зображенням лебедів, зі зворотного боку якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 60 см. на 40 см. вагою 1,6 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. У цьому ж пакунку був виявлений кольоровий малюнок з голографічним зображенням річки, зі зворотного боку якого клейкою паперовою стрічкою та гвіздками був прикріплений фрагмент картонного паперу розміром 60 см. на 40 см. вагою 2 кг., просякнутий речовиною, яка відповідно до показників переносної хрономотографічної системи «zNose 4200» та експрес-аналізатора «Сігма Ф3» містила у своєму складі героїн. Згідно з висновком експерта №13/5 від 29 січня 2013 року героїн відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, його загальна маса в фрагментах картонного паперу, вилучених у ОСОБА_11 , склала 861,1025 грама.

На підставі постанови про проведення контрольованого постачання від 03 жовтня 2012 року речі, виявлені у обвинуваченої, були замінені на інші речі такого ж кольору та ваги. Цей захід здійснювався з метою виявлення одержувача героїну. 03 жовтня 2012 року ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_11 та наказав їй передати ОСОБА_8 настільну гру, до зворотної сторони якої був прикріплений фрагмент картонного паперу, просякнутий наркотичним засобом. В ніч з 3 на 4 жовтня 2012 року ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 та наказав йому зустрітись з обвинуваченою і забрати у неї речі, просякнуті героїном. ОСОБА_11 домовилась зустрітись з ОСОБА_8 поряд з будинком по вул. Каблукова, 15 в м. Києві. В обумовленому місці зустрічі обвинувачена передала ОСОБА_8 багажний поліетиленовий пакет з ненаркотичними предметами, які були напередодні замінені та вручені їй на підставі постанови про проведення контрольованого постачання. Після цього співробітники СБУ затримали ОСОБА_8 .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2016 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року без змін. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 17 травня 2013 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 19 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку, 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_11 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення, а саме з 03 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме з 04 жовтня 2012 року по 21 березня 2016 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. У задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» щодо ОСОБА_11 на стадії апеляційного розгляду відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задоволено частково, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінено, виключено із мотивувальної частини судових рішень посилання на явку з повинною як на доказ. У порядку ст.433 КПК України виключено із мотивувальної частини судових рішень посилання на вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину у складі організованої групи разом із ОСОБА_12 , зазначивши, що злочин учинено у складі організованої групи разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. У решті судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 листопада 2017 року заяву заступника Генерального прокурора задоволено, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Із огляду на зазначене, апеляційним судом вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року переглядається лише щодо ОСОБА_8 у частині його засудження за ч.3 ст.307 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просив вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно нього.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що всупереч положенням кримінального процесуального закону, судом було відмовлено у задоволенні його клопотань про виклик свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , не були розглянуті клопотання щодо неправомірних дій слідчих та працівників СБУ, порушено права на захист. Стверджував, що свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 дали покази, які вказують на його непричетність до інкримінованих правопорушень, проте суд не взяв їх до уваги. Крім того, покази, які ОСОБА_29 дала 07 листопада 2013 року в судовому засіданні не відповідають тим, які викладені у вироку, про що свідчить відповідний аудіозапис. Також свідок ОСОБА_32 у своїх показах постійно плуталась, вони не збігаються із тими, які вона давала під час досудового розслідування. На думку ОСОБА_8 , слідчий не міг виступати свідком та надавати покази. Також, апелянт вказував на те, що його показання та показання ОСОБА_11 були надані під фізичним і психологічним тиском працівників правоохоронних органів, а тому не могли бути покладені в основу вироку. Вважав, що досудовим та судовим слідством не доведено його вини, а пред`явлене обвинувачення ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях. Слідчим були спотворені протоколи допиту свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , які в судовому засіданні повідомили, що таких показів на досудовому слідстві вони не надавали. Крім того, явка з повинною не містить підпису, а протокол обшуку за його місцем реєстрації не відповідає фактичним обставинам справи, також висновок експерта від 15 квітня 2013 року є незаконним. Стверджував, що судом невірно кваліфіковані його дії, через малозначність вони не становлять великої суспільної небезпечності, а також на те, що не враховані пом`якшуючі обставини наявність на утриманні неповнолітньої дитини та батька учасника ліквідації ЧАЕС, позитивні характеристики, відсутність судимостей.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що справа проти нього сфальсифікована, у кримінальному провадженні відсутні докази того, що ОСОБА_10 давав йому вказівки стосовно випарювання, розфасування та розповсюдження наркотичних засобів, також не було зафіксовано жодної розмови з ОСОБА_11 , в якій би вони домовлялись про зустріч, ні з ким із обвинувачених він не взагалі не спілкувався, на місці злочину був випадково. Також у томі № 3 відсутні сторінки № 3,7, 39, 42, 74-75, 76-77, 80-81, 97-102, 115-118, 119-120, 255, томі № 4 відсутні сторінки № 28, 39-41, 50, 61, 91, 101, 112-113, 175, 190, 214, томі № 6 відсутні сторінки № 127, 130, 133, 169-176, 220, 241, томі № 8 відсутні сторінки № 37-58. Вказував, що висновок експерта № 242/5 від 28.02.2013 року не відповідає дійсності, оскільки він не торкався замінених речей, а тримався лише за ручки пакету, на які спецречовина не наносилась. Протокол огляду місця події під час затримання не відповідає фактичним обставинам, оскільки таких показань він насправді не давав. Крім того, у справі відсутні протоколи обшуку та вилучення речей у ОСОБА_33 . Зазначив також, що під час обшуку йому було підкинуто аркуш паперу з написом « АДРЕСА_6 », поняті не були присутні під час забору проб повітря. Повідомив, що неодноразово звертався із скаргами на дії і бездіяльність слідчого і прокурора щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску з метою дачі визнавальних показів. Звертає увагу на те, що були порушені строки з затримання до обрання йому запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, із наступних підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та правильність кваліфікації його протиправних дій за вказаною статтею, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів, та є вірними.

Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великому розмірі вчиненому організованою групою підтверджується даними, що містяться у протоколі очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 19 жовтня 2012 року, згідно якого ОСОБА_8 зазначав про обставини вчинення ним інкримінованого правопорушення в складі організованої групи.

Окрім того, міськрайонний суд обґрунтовано поклав в основу вироку, як докази винуватості ОСОБА_8 : дані, що містяться у протоколах огляду інформації від 7 та 14 травня 2013 року, з яких убачається, що ОСОБА_10 , який перебував під вартою систематично телефонував ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , у свою чергу ОСОБА_8 також здійснював телефонні дзвінки ОСОБА_10 . Окрім того, ОСОБА_11 телефонувала ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ; даними, що містяться на СD-дисках із записами цих телефонних розмов; висновком експерта № 12/4 від 15 квітня 2013 року, з якого убачається, що ОСОБА_8 брав участь у телефонних розмовах, негласно зафіксованих із каналів мобільного зв`язку.

Також винуватість ОСОБА_8 підтверджується даними, що містяться у протоколі обшуку від 12 грудня 2012 року в будинку по АДРЕСА_3 .

Судом першої інстанції було допитано в судовому засіданні свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_30 , експертів ОСОБА_36 та ОСОБА_37 та надано їхнім показам відповідну оцінку.

Ці та інші наведені у вироку міськрайонного суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про недоведеність його винуватості і про те, що висновки суду в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях, не відповідають матеріалам кримінального провадження, є безпідставними та спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на спотворення показань свідка ОСОБА_29 , у вироку є таким, що не відповідають матеріалам кримінального провадження та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції досліджено також показання ОСОБА_8 та обґрунтовано визнано їх неправдивими, оскільки вони спростовуються іншими доказами, безпосередньо дослідженими судом, які підтверджують винуватість останнього у вчиненні злочинів.

Щодо визнання недопустимими доказами висновків фоноскопічних експертиз, то встановлено, що під час проведення цих експертиз порушень кримінального процесуального закону та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року, не було, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_8 у цій частині є безпідставними. Кримінальний процесуальний закон не забороняє отримувати умовно-вільні зразки голосу, отримані при провадженні процесуальних дій, в ході яких застосовувався звукозапис. Крім того, допитані в суді першої інстанції експерти також пояснили, що практика відібрання у обвинувачених під час проведення слідчих дій зразків голосу є правильною, оскільки особа, не знаючи про те, що запис буде використовуватись при проведенні експертизи, не буде умисно змінювати свій голос.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на незаконність та невідповідність протоколів огляду місця події від 04 жовтня 2012 року та обшуку від 12 грудня 2012 року фактичним обставинам провадження свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли. Дані протоколи складені та оформлені відповідно до вимог ст.104 КПК України, підписані усіма учасниками, пропозиції та зауваження не надходили (т.3, а.п.103-107; т.9, а.п.132-134).

Сумнівними є апеляційні доводи ОСОБА_8 , про застосування правоохоронними органами до нього психологічного та фізичного впливу. Ця обставина перевірялась також судом першої інстанції, проте свого підтвердження не знайшла.

При цьому, у матеріалах кримінального провадження дійсно відсутні аркуші справи, як на це посилається обвинувачений ОСОБА_8 , зокрема, у томі № 3 відсутні сторінки № 3,7, 39, 42, 74-75, 76-77, 80-81, 97-102, 115-118, 119-120, 255, у томі № 4 відсутні сторінки № 28, 39-41, 50, 61, 91, 101, 112-113, 175, 190, 214, томі № 6 відсутні сторінки № 127, 130, 133, 169-176, 220, 241, у томі № 8 відсутні сторінки № 37-58. Враховуючи те, що суд першої інстанції у своєму вироку не посилався на документи, які містяться на цих аркушах, як на процесуальні джерела доказів вини обвинуваченого, даний факт не може бути підставою для скасування або зміни судового рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом було задоволено клопотання учасників про допит свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_38 та прокуратурою вживались відповідні заходи. Проте з об`єктивних причин явка цих осіб у судове засідання була неможлива (т.18, а.п.71-76).

У процесі досудового розслідування та під час судового провадження були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, допитані всі особи, показання яких мають значення для кримінального провадження, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому правопорушення, однобічність і неповноту досудового розслідування і судового провадження, є безпідставними.

Доказів того, що досудове слідство було проведено з явним обвинувальним ухилом чи про можливу фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, у ході апеляційного розгляду колегією суддів виявлено не було.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання та дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення.

Призначене покарання ОСОБА_8 є домірним вчиненому і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Доводи засудженого про безпідставність посилання у судових рішеннях на його явку з повинною як на доказ, заслуговують на увагу, оскільки ці показання ОСОБА_8 надані без належного дотримання вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, при формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним зазначено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у складі організованої групи разом із ОСОБА_12 , що полягає виключенню із оскаржуваного вироку, оскільки при перевірці встановлено, що відносно останнього матеріали виділені в окреме провадження.

Проте, при перевірці даного кримінального провадження місцевий суд не звернув уваги на допущені порушення, а тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 змінити в частині щодо ОСОБА_8 .

Виключити із мотивувальної частини вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року посилання на явку з повинною як на доказ.

У порядку ст.433 КПК України виключити із мотивувальної частини вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року посилання на вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину у складі організованої групи разом із ОСОБА_12 , зазначивши, що кримінальне правопорушеня учинено у складі організованої групи разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

У решті вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді :