Справа № 496/2436/18
Провадження № 1-кс/496/978/18
УХВАЛА
про продовження тримання під вартою

13 серпня 2018 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження № 0000253 від 08.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме: до 15.09.2018 року із визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 140960 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

При цьому посилається на те, що ОСОБА_6 01.08.2013 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 . Так, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 55 від 25.05.2018 ОСОБА_6 призначено на посаду помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної групи у військовому званні «старший лейтенант». У той же час у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія взводу штабних машин батальйону управління зазначеної військової частини, проходить військову службу сержант ОСОБА_7 . Так, на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 05.06.2018 військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України до ЄРДР внесені відомості за № 0000218 за фактом вчинення самовільного залишення місця служби ОСОБА_7 , тобто вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, старшим якої є прокурор ОСОБА_8 , який у відповідності до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу та відповідно до вимог примітки 2 до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище. Відповідно до вимог п. 3 ст. 3, п.п. 11, 13-15 ст. 36 КПК України, п. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», прокурор уповноважений повідомляти особі про підозру, затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у встановленому порядку. Так, 01.06.2018 ОСОБА_6 , в силу займаної посади, дізнавшись, що повідомлення про кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 за фактом самовільного залишення останнім місця служби скеровано до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, та в результаті відомості буде внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, перебуваючи у дружніх відносинах з прокурорськими працівниками військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, вирішив скористатися цим та заволодіти майном ОСОБА_7 шляхом обману. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 вирішив ввести ОСОБА_7 в оману та схилити його до надання неправомірної вигоди прокурору військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 , створивши у нього враження про вигідність надання зазначеній службовій особі неправомірної вигоди, для вчинення вказаною службовою особою в її інтересах дій з використанням наданої влади та службового становища, а саме доведення перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, не пов`язаної із позбавленням волі. При цьому, ОСОБА_6 не мав наміру передавати прокурору ОСОБА_8 грошові кошти, отримані в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , а отримавши їх, хотів привласнити та, у подальшому, розпорядитися на власний розсуд. Реалізуючи свій злочинний умисел, на початку червня 2018 року, більш точного часу наразі досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 під час особистої зустрічі, шляхом надання поради в усній формі. ОСОБА_7 , дав зрозуміти, що перебуває у дружніх стосунках з працівниками військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та за умови надання неправомірної вигоди працівнику військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, допоможе ОСОБА_7 вирішити питання щодо не притягнення до кримінальної відповідальності, а у разі притягнення призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Разом із цим, 08.06.2018 ОСОБА_7 , розуміючи послідовність озвучених ОСОБА_6 протиправних дій, звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної групи капітана юстиції ОСОБА_6 . Так, 13.06.2018 під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що мала місце у службовому кабінеті № НОМЕР_2 штабу в/ч НОМЕР_1 (будівля 4/ НОМЕР_3 військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , ввівши в оману ОСОБА_7 , щодо наявності тісних дружніх зв`язків з процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000218, яке зареєстровано за фактом вчинення самовільного залишення місця служби ОСОБА_7 , а саме прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 , надав пораду ОСОБА_7 щодо надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 13.06.2018 становить 10435 грн., для подальшої її передачі за пособництва останнього, процесуальному керівнику у кримінальному провадженні № 0000218, розпочатого 05.06.2016 - прокурору військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 за вчинення із використанням наданої йому влади та службового становища дій спрямованих на доведення ним перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, не пов`язаної із реальним позбавленням волі. У той же час, ОСОБА_7 , діючи з відому та під контролем правоохоронних органів та будучи введеним ОСОБА_6 в оману, з врахуванням його доводів, усвідомлюючи, що без надання неправомірної вигоди йому можуть призначити покарання пов`язане з реальним позбавленням волі, погодився на висунуту пропозицію ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел висунув вимогу про надання йому 14.06.2018 неправомірну вигоду ОСОБА_7 , визначивши дату, час та місце зустрічі з метою отримання її від ОСОБА_7 . У наступний день, 14.06.2018 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні в якому він провадить свою службову діяльність, а саме у службовому кабінеті № 13 штабу військової частини НОМЕР_1 (будівля 4/ НОМЕР_3 військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , отримав від останнього, у якості неправомірної вигоди 400 доларів США, що станом на 14.06.2018 за курсом Національного банку України становило 10445 грн., начебто для передачі у якості неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище прокурору військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_8 за вчинення із використанням наданої йому влади та службового становища дій спрямованих на доведення перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, не пов`язаної із позбавленням волі. При цьому, ОСОБА_7 не мав наміру передавати ОСОБА_8 грошові кошти, отримані в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , а отримавши їх, хотів привласнити та у подальшому, розпорядитися на власний розсуд. Строк тримання під вартою спливає 06.06.2018 року. Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки до теперішнього часу не отримано висновки судово-технічної експертизи, експертизи матеріалів і засобів відео-запису, також не отримано розсекречені матеріали проведених негласних слідчих дій, повідомити підозрюваного про підозру у новій редакції. Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні корупційного злочину, він не має міцних соціальних зв`язків, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - можливість переховування від органу досудового розслідування, цей ризик на теперішній час не зник. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вищезазначеному ризику, у зв`язку з чим слідчий звернувся до суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступного.

Клопотання відповідає вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

14.06.2018 року о 22.50 год. ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч. 4 ст.27, ч. 3 ст. 369 КК України, в порядку ст. 208 КПК України.

15.06.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч. 4 ст.27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 червня 2018 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 60 днів, тобто до 14 серпня 2018 року включно.

06.08.2018 року в.о. військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України продовжено строк досудового розслідування до 15.09.2018 року.

Прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність ризику спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання визначеному ризику.

Ризик, встановлений слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу можливість переховування від органів досудового не зменшився та не зник, виходячи з чого суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

При цьому встановлено, що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, одружений, на утриманні хвору дитину та дружину, яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. До затримання підозрюваний проживав на зйомній квартирі, станом на теперішній час дружина підозрюваного змінила місце проживання. Вказане виключає можливість призначення домашнього арешту у зв`язку з вірогідністю розірвання договору оренди в будь-який момент, будучи військовослужбовцем, в будь-який момент може бути відряджений в район проведення ООС з нівелюванням будь-якого контролю за його пересуванням з боку правоохоронних органів. Таким чином суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт та особисте зобов`язання, про застосування якого просив підозрюваний, не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, по справі проведено ряд слідчих та розшукових дій, але враховуючи складність та кількість необхідних процесуальних дій, зокрема ту обставину, що на даний час проводиться судово-технічна та експертиза матеріалів і засобів відео-звукозапису, не отримано розсекречені матеріали проведених негласних слідчий (розшукових) дій, завершити досудове розслідування у двомісячний строк об`єктивно неможливо.

Враховуючи викладене, вважаю, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , тому в частині продовження строку тримання під вартою клопотання підлягає задоволенню. При цьому строк тримання під вартою має бути продовжений саме до 14 вересня 2018 року, оскільки ОСОБА_6 був затриманий 14 червня 2018 року і у разі вирахування строку тримання під вартою в місяцях, то тримісячний строк настає 14 вересня 2018 року.

Вимоги щодо визначення розміру застави задоволенню не підлягають, оскільки розмір застави було визначено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу і при продовженні строку тримання під вартою не передбачено діючим КПК визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 183,186,193,194,196,197,199 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до трьох місяців, тобто до 14 вересня 2018 року, в межах строку досудового розслідування.

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1