АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1584/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.119, ч.2 ст.187 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/1584/17 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 18 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14.10.2002 року вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.187 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 03.06.2004 року звільнився з Холодногірської ВК №18 по відбуттю строку покарання;
-02.07.2010 року вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, 30.09.2013 року звільнився із Темнівської ВК №100 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на не відбутий строк 7 місяців 23 дні,

засуджено:
-за ч.1 ст.119 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2частини майна, що належить йому на праві власності.

Як установив суд, 21 березня 2016 року, близько 18 год., ОСОБА_8 знаходився в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де разом зі співмешканкою ОСОБА_9 та знайомим ОСОБА_10 вживали спиртні напої.
В цей час ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішив піти до себе додому. З цією метою він вийшов у коридор квартири та став одягатися. В цей час ОСОБА_8 відчинив замок вхідної двері квартири та знаходився позаду ОСОБА_10 , чекаючи поки той вийде з квартири.
ОСОБА_10 замешкався в коридорі, що розлютило ОСОБА_8 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, тобто смерті іншої особи, хоча міг і повинен був їх передбачити, діючи із злочинною недбалістю, перебуваючи позаду ОСОБА_10 , штовхнув його з силою рукою в спину, від чого ОСОБА_10 пройшов по інерції вперед, спіткнувся через поріг вхідної двері, і впав, ударившись головою о східці.
В результаті злочинної недбалості ОСОБА_8 в цей день, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 помер.
Причиною смерті ОСОБА_10 згідно з висновком експерта №584-с/16 від 14.04.2016 року стала черепно-мозкова травма із наявністю синців на обличчі в навколо очних ділянках та крововиливу під м`які мозкові оболонки в лівій півкулі головного мозку базально.
Штовхнувши в спину потерпілого, ОСОБА_8 діяв необережно у вигляді злочинної недбалості, тобто він не передбачав, що в результаті цього ОСОБА_10 може померти, однак у силу сформованої обстановки (алкогольне сп`яніння потерпілого) повинен був і міг передбачити зазначені наслідки у вигляді смерті і діяти з більшою обережністю.

18 липня 2016 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись на алеї, розташованій поблизу будинку № 48 по проспекту Ювілейному м. Харкова, будучи в стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_11 .
Після чого, ОСОБА_8 , маючи злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно та з корисливим мотивом, підійшов до ОСОБА_11 , який рухався назустріч, схватив рукою за футболку в районі грудної клітини та потребував надати йому грошові кошти в сумі 10 гривень.
Отримавши відмову ОСОБА_11 в наданні грошей, ОСОБА_8 обшукав праву кишеню шортів ОСОБА_11 , звідкіля відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень та з метою утримання майна потерпілого відразу застосував до ОСОБА_11 насильство, що є небезпечним для його життя та здоров`я, а саме нанісши ОСОБА_11 удар кулаком в область лівої частини щелепи, чим спричинив останньому згідно з висновком експерта № 2842-с/16 від 13.09.2016 року травму нижньої щелепи у вигляді перелому в ділянці кута зліва, яка відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_8 із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, заволодів майном ОСОБА_11 , а саме грошовими коштами в сумі 600 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України, просить вирок скасувати в частині засудження останнього за ч.2 ст.187 КК України та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діянні обвинуваченого складу вищезазначеного злочину. Зазначила, що допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не вказали, що саме ОСОБА_8 вчинив напад на потерпілого ОСОБА_11 , тому суд не мав підстав посилатись на те, що показання свідків є доказами, які доводять вину обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.119 КК України, указує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в частині обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України. Зазначив, що:
-в матеріалах провадження відсутня інформація про його затримання 21.07.2016 року та про те, яким способом він був доставлений до відділку;
-впізнання було проведено з порушенням вимог ст.228 КПК України, оскільки працівники поліції заздалегідь показали його потерпілому і зазначена слідча дія проводилась 21.07.2016 року, а не 22.07.2016 року, який був вихідним днем;
-не всі свідки заявлені стороною захисту були допитані у судовому засіданні для забезпечення реалізації права його на захист;
- суд не взяв до уваги заяву обвинуваченого про допит можливих свідків, що мешкають за адресою : АДРЕСА_3 ;
-під час судового розгляду свідок ОСОБА_14 не була допитана;
-у судовому засіданні не були оголошені показання потерпілого та свідків, що були надані під час досудового розслідування;
-показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ще одного свідка, прізвище якого не відомо, як на досудовому так і під час судового слідства, його вина не була доведена у інкримінованому правопорушенні;
- Показання водія таксі не містять ніякої конкретної інформації щодо злочину, а охоронець супермаркету зазначав, що потерпілий пояснював йому риси обличчя нападника, які суттєво відрізняються від тих, про які потерпілий зазначав під час судового розгляду;
-в наданій копії матеріалів кримінального провадження немає жодної скарги та клопотання по зауваженням під час досудового та судового розслідування, які були направлені ним у інстанції для перевірки обставин;
- йому було відмовлено у ознайомлені зі звукозаписами судових засідань;
- не було надано відеозапис проведеного впізнання підозрюваного.
Просить вирок в частині його засудження за ч.2 ст.187 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарг обвинуваченого та його захисника; обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вбивства через необережність потерпілого ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.119 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним розбійного нападу за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення розбою, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 підтвердив обставини, як про це зазначено у вироку, за яких раніше не знайомий йому ОСОБА_8 здійснив на нього напад, під час якого застосував до нього фізичне насильство, завдавши йому удар рукою у щелепу, та заволодів належними йому грошовими кошами.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілого ОСОБА_11 , матеріали кримінального провадження не містять.

Об`єктивність показань потерпілого про обставини вчинення обвинуваченим розбою підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.07.2016 року (а.с.133-134), в ході якого потерпілий, у присутності понятих указав на ОСОБА_8 , як на особу, яка 18 липня 2016 року близько 02 год. 30 хв. напала на нього, спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа грошовими коштами у сумі 600 грн.

Доводи скарги обвинуваченого про те, що до пред`явлення особи для впізнання працівники поліції у порушення вимог, передбачених ст.228 КПК України, пред`явили його потерпілому - позбавленні підстав.

Таких даних матеріали провадження не містять.

Не наведено таких конкретних даних і в апеляційних скаргах.

За даними протоколу пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання, ця слідча дія проведена з дотриманням вимог, передбачених ст.228 КПК України.

Тому доводи скарги обвинуваченого про зворотне є безпідставними.

Також безпідставними є доводи обвинуваченого про те, що 22 липня 2016 року був вихідним днем і його впізнання було проведено 21 липня 2016 року.

22 липня 2016 року був робочим днем і факт проведення зазначеної слідчої дії саме у цей день підтверджений наявними у протоколі підписами понятих, потерпілого, самого ОСОБА_8 та особами, які пред`являлися для впізнання.

За висновками судово-медичної експертизи №2842-С/16 від 13.09.2016 року, у ОСОБА_11 встановлено наявність травми нижньої щелепи у вигляді перелому в ділянці кута зліва, яка виникла в результаті, як мінімум однократної ударної дії тупого твердого предмета(ів) і могла бути отримана в строк вказаний в постанові та в медичній документації. За ступенем тяжкості травма нижньої щелепи у вигляді перелому в ділянці кута зліва відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно повідомленню Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 04.08.2016 р. № 29/4418, потерпілий ОСОБА_11 поступив до указаного закладу 18 липня 2016 року з діагнозом «Травматичний перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового паростку з лівого боку», діагноз підтверджений клінічно та рентгенологічно. Була проведена маніпуляція «Двощелепне шинування» та медикаментозне лікування. Виписаний 20.07.16, надані рекомендації.

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджено, що ОСОБА_11 знаходився у стаціонарі з 18.07.16 по 20.07.16 з діагнозом: травматичний перелом нижньої щелепи в ділянці суглобового відростку з лівого боку.

Із даних протоколу одночасного допиту осіб від 26.07.2016 року, проведеного між потерпілим ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_8 слідує, що потерпілий послідовно розповів про обставини вчинення на нього нападу 18 липня 2016 року близько 02 год. 30 хв. та вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила на нього напад та забрала 600 грн.

Доводи скарги обвинуваченого про відсутність в матеріалах провадження інформації про його затримання 21.07.2016 року та яким способом він був доставлений до відділку, а також не встановлення місцезнаходження викрадених грошових коштів, не є істотним порушенням процесуального закону та неповнотою судового розгляду і не свідчить про невинуватість ОСОБА_8 , оскільки зібраними у справі доказами, у їх сукупності, повністю підтверджується вина обвинуваченого у вчиненому.

До того ж підстав, які б ставили під сумнів показання потерпілого у цій частині, матеріали провадження не містять та в апеляційній скарзі не наведено.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що влітку, працюючи охоронцем в магазині «Посад» в м.Харкові, який знаходиться приблизно в 50 м від проїжджої частини, вночі він вийшов на крильце магазину курити. У цей час до магазину підбіг чоловік, яким у подальшому виявися ОСОБА_11 , тримаючись за щелепу, на якій була пухлина та розповів, що у нього забрали гроші та вдарили у щелепу. Він ОСОБА_12 викликав карету швидкої медичної допомоги, яка забрала потерпілого та поїхала.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що раніше займався приватним підвозом. Одного разу після 12 години 01 години ночі знаходився в автомобілі «Деу-Сенс» на вулиці Гвардійців Широнінців у м.Харкові та побачив, що двоє хлопців перебігали дорогу по проспекту 50 років ВЛКСМ. Оскільки було темно, чоловіків він не розгледів.

Свідок ОСОБА_15 , матір обвинуваченого, показала, що у 2013 році після звільнення з місць позбавлення волі, її син працював, потім кинув роботу та став вживати спиртні напої. В кінці травня 2016 року вона випроводила сина з квартири, оскільки він сильно зловживав алкогольними напоями. Події, які відбувалися 17 липня 2016 року вона не пам`ятає, оскільки перенесла інсульт.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що показаннями допитаних в судовому засіданні свідків вина обвинуваченого не була доведена, є безпідставними.

Показання вищенаведених свідків не суперечать показання потерпілого, та узгоджуються з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказам.

Наведені у скарзі обвинуваченого доводи про неповноту розгляду внаслідок не оголошення у судовому засіданні показань потерпілого та свідків, наданих ними під час досудового розслідування, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як слідує із матеріалів провадження суд проаналізував, дав оцінку та взяв до уваги лише показання, надані потерпілим та свідками саме в судовому засіданні.

Показання водія таксі не містять істотних розбіжностей з показаннями потерпілого щодо зовнішності особи, яка вчинила напад на останнього.

Тому доводи обвинуваченого про інше - безпідставні.

Доводи скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду внаслідок не проведення у суді допиту свідка ОСОБА_17 , не свідчать про невинуватість ОСОБА_8 та не є підставами для скасування вироку, оскільки сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Цими ж доказами повністю підтверджена винуватість ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 і його дії правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст.187 КК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, не встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що не всі заявлені стороною захисту свідки були допитані у судовому засіданні для забезпечення реалізації права обвинуваченого на захист, а також на те, що суд не взяв до уваги заяву обвинуваченого про допит можливих свідків, що мешкають за адресою : АДРЕСА_3 , є безпідставними.

Як слідує із матеріалів провадження, клопотань від захисника та обвинуваченого про допит інших свідків, крім заявлених прокурором, у суді заявлено не було.

Що стосується відсутності в матеріалах провадження скарг та клопотань по зауваженням під час досудового розслідування та судового розгляду, які, як зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , були направлені ним у інстанції для перевірки вказаних у них обставин, то це не є підставою для скасування вироку та не спростовує правильності висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого.

Позбавлені підстав і доводи обвинуваченого про нібито відмову йому в ознайомленні зі звукозаписами судових засідань.

У матеріалах провадження наявна розписка ОСОБА_8 про ознайомлення його з матеріалами справи у повному обсязі, в тому числі із аудіозаписами судових засідань (а.с. 196).

Що стосується ненадання суду відеозапису проведеного впізнання підозрюваного, то як вбачається зі змісту протоколу проведення зазначеної слідчої дії, до нього не занесено інформації про застосування технічних засобів фіксації цієї слідчої дії.

Доводи обвинуваченого про те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суду була надана неправдива інформація стосовно його особи, а також неправдиві показання потерпілого та свідків, не знайшли свого підтвердження, а тому є надуманими.

З урахуванням вищевикладеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, позбавленні підґрунтя.

Покарання обвинуваченому призначено, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому враховано характер і ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також пом`якшуючі покарання обставин щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 18 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VIII зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: