АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/488/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.119 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 7 вересня 2017 року, стосовно ОСОБА_7 -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 7 вересня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, працюючий начальником сектору НПП «Хартрон-арокс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, з призначенням покарання у вигляді 4 років обмеження волі.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 60000 грн. Врешті позову відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В решті позову відмовлено.

Вказаним вироком встановлено, що 11.06.2016 року, приблизно о 23.20 год., ОСОБА_7 , знаходячись на автомобільній дорозі, за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, яка розпочалася через те, що водій таксі, в якому перебував ОСОБА_11 , здійснив наїзд на пішохода, а саме на товариша ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, не маючи наміру на вбивство, не передбачаючи можливість настання смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю, наніс ОСОБА_11 в обличчя один удар кулаком правої руки, від якого останній впав на проїжджу частину, вдарившись тім`яною областю голови об асфальтоване покриття, в результаті чого був доставлений в XMKЛ ім. проф. О.І. Мєщанінова, де ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 помер від тяжкої черепно-мозкової травми з переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку, внутрішньочерепним крововиливом та її ускладнення - набряку - набухання - дислокації стовбуру головного мозку, що й стало причиною смерті.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження: травма голови - крововилив в потиличній області, крововилив м`яких покривів голови з боку їх внутрішньої поверхні потиличної області, лінійний перелом потиличної кістки з початком перелому від середини потиличної кістки з переходом на основу черепа зліва, крововиливи під тверду і м`яку мозкові оболонки головного мозку (субдуральний та субарахноїдальний крововиливи), забій головного мозку з вогнищами контузії-розтрощення лівої і правої лобових часток, інтрацеребральна гематома лівої лобової частки, які утворилися в результаті падіння потерпілого навзнак з висоти власного зросту, в результаті удару в область обличчя, з подальшим наданням тілу прискорення, на тверду поверхню, з контактом об неї потиличною частиною голови, про що свідчить наявність синця та крововиливу м`яких покровів голови зі сторони внутрішньої поверхні та лінійного перелому потиличної кістки в зоні контакту з твердою поверхнею в потиличній області, забій головного мозку з вогнищами контузії- розмноження (зони контрудару) лобових часток, а також забиті дві рани на слизовій оболонці лівої щоки, які утворилися в результаті удару в обличчя. Отримана травма голови у ОСОБА_11 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Київського районного суду м. Харкова від 7 вересня 2017 року змінити та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі, застосувати ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання. Зменшити призначену суму відшкодування на користь потерпілих на суму сплаченого ним грошового відшкодування у розмірі 23000 гривень.

В обгрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги всі обставини скоєння кримінального правопорушення, стан та поведінку постраждалого, який своїми умисними діями спровокував його на вчинення злочину, документи характерезуючі його особу, його поведінку після скоєння злочину, та повне сприяння розкриттю злочину.

Просить врахувати визнання вини, щиросердне каяття, наявність на утриманні батька похилого віку, часткове відшкодування спричиненої шкоди. Зазначає на повне усвідомлення тяжких наслідків його дій та необхідність понесення покарання за вчинений злочин. Вважає, що його виправллення можливе без відбування покарання із застосуванням іспитового строку.

Крім того вказує, що не погоджується з вироком суду в частині розміру призначеного на користь потерпілих, стягнення оскільки надав потерпілим грошову допомогу в розмірі 23000 гривень, але судом ця обставина не врахована у зв`язку з чим вважає, що необхідно зменшити призначену суму відшкодування на користь потерпілих на сплачену ним суму грошового відшкодування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від своїх апеляційних вимог про зменшення суми відшкодування на користь потерпілих на 23 000 грн. , заявивши , що повністю погоджується з вироком суду в частині вирішення цивільного позову.

Захисником ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення ОСОБА_7 від призначеного судом покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений вчинив необережний злочин , який не є особливо тяжким та має батька , який на день набрання чинності Законом України « Про амністію у 2016 році» досяг 70 річного віку і немає інших працездатних дітей.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього амністію; пояснення захисника який підтримав своє клопотання про застосування амністії до обвинуваченого; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та не заперечував проти застосування до обвинуваченого амністії ; пояснення потерпілого , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про застосування амністії до ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги фактичні обставини кримінального правопорушення, винність та кваліфікація дій обвинуваченим не заперечуються.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваяченого колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а саме. Суд врахував тяжкість скоєного злочину; дані про особу обвинуваченого , який є не судимим , на спеціальних обліках не перебуває , не одружений , мешкає разом з батьком 1942 р.н., працює; відсутність обставин , що обтяжують та пом`якшують покарання; добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілим , і призначив ОСОБА_7 покарання, яке на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів. Оскільки обвинувачений на протязі судового розгляду в залежності від вивчених судом доказів змінював свої пояснення щодо фактичних обставин та механізму нанесення удару ОСОБА_11 , суд першої інстанції правильно визнав відсутність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання.

Враховуючи необратимі наслідки скоєного злочину у виді смерті людини, призначене судом покарання колегія суддів не може вважати явно несправедливим через суворість , і підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням також не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Разом з цим , враховуючи , що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ; має батька ОСОБА_12 1942 р.н. , який на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» досяг 70-рчного віку і у якого немає інших працездатних дітей, ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання у виді обмеження волі , на підставі п. «є» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

На підставі п. «є» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі , призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 7 вересня 2017 року .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -