Справа № 461/5092/17
Провадження №1-кп/461/115/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002882 від 03.07.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львова, українця, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє вироком Залізничного районного суду м.Львова від 29.11.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

в с т а н о в и в:

02.07.2017 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на спортивному майданчику, який знаходиться на вул. Митрополита Ангеловича, поблизу будинку №30 у м.Львові, діючи умисно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, наніс потерпілому ОСОБА_5 удари руками та ногами по голові, обличчю, шиї, руках, грудях, тулубу та правій нозі, заподіявши потерпілому синці на голові, на шиї, на руках, крововиливи під слизову оболонку верхньої та нижньої губ, садна на шиї, на руках, на грудях, в ділянці крила клубової кістки, на правій нозі, раневу поверхню на лівій кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №962 від 03.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «iPhone 5S», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 7000,00 грн. і золотим перснем, вартістю 1700,00 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8700,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 02.07.2017 року, приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи на спортивному майданчику, який знаходиться на вул. Митрополита Ангеловича, поблизу будинку №30 у м.Львові, наніс потерпілому ОСОБА_5 удари руками та ногами по голові, обличчю, шиї, руках, грудях, тулубу та правій нозі. Після цього заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «iPhone 5S», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 і золотим перснем. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, раніше неодноразово судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому ч.2 ст.186 КК України та відповідно до ст.75 КК України необхідно звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 5S», білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 ; сім-карту мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1