У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2018 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

-- застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід особисте зобов`язання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді від 21 вересня 2018р. застосовано

Провадження: № 11-сс/4812/35/18 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

у відношенні ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 21 листопада 2018 року, який полягає в забороні підозрюваному залишати місце фактичного проживання по АДРЕСА_1 . Миколаєва з 21-ї до 06-ї години, з покладенням на нього наступних обов`язків:прибувати до слідчого відділу Березнегуватського відділення поліції Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області, Березнегуватського відділу Баштанеької місцевої прокуратури Миколаївської області та Березнегуватського районного суду за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду;не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора чи суду;повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, що вказана ухвала слідчого судді є необгрунтованою.
Наголошує на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.
Зазначає, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.297 КК України характеризується прямим умислом. Наголошує при цьому, що пригода сталася зненацька і відповідно до показань підозрюваного єдиною метою, з якою він забрав тіло було його збереження.

Вказує на недоведеність прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

13 липня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , керуючи тепловозом у з`єднанні з іншим тепловозом та 16 вагонами, рухались з локомотивного депо м. Миколаєва до локомотивного депо м. Апостолове Дніпропетровської області. Близько 21 години 30 хвилин, здійснюючи проїзд через залізничний переїзд в селищі Березнегувате Миколаївської області, вказаний тепловоз під керуванням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 здійснив наїзд на ОСОБА_15 , внаслідок чого остання загинула на місці.
Зупинивши тепловоз шляхом екстреного гальмування, у ОСОБА_13 та ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на вчинення наруги над тілом та заволодіння ним.
Реалізовуючи свій злочинний намір, нехтуючи нормами моралі, в частині шанобливого ставлення до померлих, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 зібрали частини тіла загиблої до двох полімерних мішків, які мали при собі, та помістили їх у шахту холодильника дизельного приміщення тепловозу, після чого продовжили рух тепловоза в запланованому напрямку.
Перебуваючи в локомотивному депо м. Апостолове, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 продовжували тримати тіло загиблої в шахті холодильника.
14 липня 2018 року з 08 години до 20 години ЗО хвилин, під час перегону тепловозу до локомотивного депо м. Миколаєва ОСОБА_6 та ОСОБА_13 неподалік с. Засілля Жовтневого району Миколаївської області викинули на узбіччя залізничної колії один полімерний мішок з верхньою частиною тіла загиблої, а близько 15 кілометрів від м. Миколаєва, викинули й другий мішок з верхньою частиною тіла ОСОБА_15 .
За даним фактом 14 липня 2018 року зареєстровано кримінальне провадження
за ознаками злочину, передбаченого ч.З ст.276 КК України, яке 18 липня 2018 року об`єднано з іншим кримінальним провадженням за ч.З ст.297 КК України та кримінальному провадженню присвоєно № 0000189.
10 вересня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені злочину.

Відмовляючи слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та обираючи відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив, що протягом розгляду клопотання слідчого, прокурором не було доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Вказав, що з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання здійсненню вищевказаних дій, достатнім буде обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194КПК України та роз`ясненням наслідків їх невиконання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.297 КК України, що підтверджується наданими прокурором доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 7 років, протягом досудового розслідування за неодноразовими викликами слідчого до Березнегуватського відділення поліції не з`являвся, свідками у справі є працівники залізниці, з якими він раніше разом працював.

Отже, слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що існують ризики, передбачені п.п.1, З ч. І ст.177 КК України, зокрема, можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування і суду та незаконно впливати на свідків.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_13 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання та роботи, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків.

Зазначене, вказує на наявність факторів, які можуть забезпечити його належну поведінку під час досудового розслідування та розгляду провадження у суді.

Отже, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам та обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Твердження захисника відносно того, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину не доведена не є слушними та не підтверджується матеріалами провадження.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування ні слідчим суддею суду першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають.

Доводи апелянта щодо недоведеності підстав та ризиків для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, слідчий суддя, дійшов вірного висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги заявника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, Апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2018 року, якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді