Номер провадження: 11-сс/785/739/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 20.04.2018 року, про застосування запобіжного заходу,-

встановив
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУНП в АР Крим та місті Севастополі ОСОБА_7 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000024 від 16.05.2017 року про застосування відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пирятин Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 440500 гривень.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, а саме в тому, що спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинили дії, направлені на переробку та виготовлення зброї шляхом протиправної заміни деталей та механізмів, що дає змогу використовувати вироби, як бойову зброю з відповідним боєприпасам встановленого зразка, а також збут вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухонебезпечних речовин. При цьому, ОСОБА_10 , згідно відведеної йому ролі у вказаній злочинній групі, відповідав за налагодження ринку збуту, джерел отримання додаткових деталей та комплектуючих, утримання місць зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухонебезпечних речовин, а також приймав безпосередню участь у процесах технологічного виготовлення та переробки вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухонебезпечних речовин.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень та прийшов до висновку, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, а також встановив наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризику можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, вчинення підозрюваним аналогічних злочинів, незаконного впливу на потерпілого та свідків, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливе.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_8 , в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

При цьому, апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не враховані обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що:

- ОСОБА_10 не набув у даному кримінальному провадженні статусу підозрюваного станом на дату звернення слідчого до суду з клопотанням про обрання міри запобіжного заходу, як того вимагає ст.ст.276-278 КПК України;

- пред`явлена ОСОБА_10 підозра не є обгрунтованою, оскільки в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та ч. 4 ст. 263-1 КК України у зв`язку з тим, що відсутність певного законодавства виключає можливість покарання за його порушення;

- ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, оскільки наявність ризиків слідчий обґрунтовує лише тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним, тоді як жодних доказів того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування суду надано не було.

Також на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 , в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_10 , в якій адвокат, посилаючись на те, що під часу судового засідання у нього не було можливості надати кілька важливих документів, які могли б вплинути на ухвалене слідчим суддею рішення про застосування запобіжного заходу, просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити розмір застави. До апеляційної скарги адвокат додає копії відповідних документів.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК і зазначена підозра на даній стадії досудового розслідування ґрунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання, а саме: витягами з ЄРДР від 16.05.2017 року, 06.11.2017 року, 29.01.2018 року, 04.04.2018 року та 04.04.2018 року; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 06.11.2017 року, від 15.11.2017 року; протоколом добровільної видачі та огляду речових доказів або документів від 15.11.2017 року; висновками експерта від 04.12.2017 року № 270-271/6, від 18.12.2017 року № 248/8; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.11.2017 року; протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.11.2017 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 07.12.2017 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 26.01.2018 року; протоколом добровільної видачі та огляду речових доказів або документів від 07.12.2017 року; висновком експерта від 31.12.2017 року № 283-284/6; протоколами огляду та вручення грошових коштів від 30.01.2018 року, від 11.02.2018 року; протоколом добровільної видачі та огляду речових доказів або документів від 11.02.2018 року; висновком експерта від 23.03.2018 року № 64-65/6-20/8; рапортом щодо проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в рамках кримінального провадження № 0000024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.04.2018 року.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, які були вивчені апеляційним судом.

Доводи захисника ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_10 на момент звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не набув у даному кримінальному провадженні процесуального статуту підозрюваного є помилковими та спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів.

Частина 2 статті 278 КПК України передбачає, що письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Як вбачається з матеріалів провадження, наданих апеляційному суду, зокрема з протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину (а.с. 127-129), підозрюваний ОСОБА_10 був затриманий 19.04.2018 року та у цей самий день він отримав повідомлення про підозру (а.с. 125), тобто слідчим були виконані вимоги ч. 2 ст. 278 КПК України.

Клопотання про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто слідчим суддею 20.04.2018 року (а.с. 176-179), тобто тоді, коли ОСОБА_10 уже перебував у процесуальному статусі підозрюваного в даному кримінальному провадженні, що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог ст. 276 КПК України.

Диспозиція ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, а ч.2 ст.263-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виготовлення, переробку, чи ремонт вогнепальної зброї або фальсифікація, незаконне видалення чи зміна її маркування, або незаконне виготовлення бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, долучені до клопотання матеріали беззаперечно вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_10 , до дій, які містяться в диспозиції зазначених вище статей кримінального закону, вчинених за попередньою змовою з іншими особами.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри з посиланням на відсутність правового врегулювання питання щодо носіння, придбання, передачі чи збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто диспозиції ст.263 КК України, на даному етапі досудового розслідування є передчасними, спростовуються матеріалами справи, а наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованими йому злочинами та вказують на обґрунтованість висунутої йому підозри.
Під час розгляду апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до §. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28. ч.1 ст.263 та ч.2 ст.263-1 КК України підтверджується наведеними вище доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, тому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному.

Отже, слідчий суддя або суд, у даному випадку, позбавлений можливості давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів повинна та буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги те, що слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Спростування твердження захисника ОСОБА_8 про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні ґрунтується на тому, що на існування зазначених ризиків вказують наявні у матеріалах справи та встановлені під час апеляційного розгляду дані щодо вчинення підозрюваним протиправних дій, які відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, що свідчить про те, що у разі перебування на свободі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_10 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, про що вказав прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, а слідчий суддя вірно зазначив в своїй ухвалі.

Зазначені ризики, на думку апеляційного суду підтверджені обставинами вчинення злочину, поведінкою підозрюваного та можливістю розпорядження підозрюваним вогнепальною зброєю, в тому числі і можливості її використання.

Крім того, наведені ризики підтверджено оголошеними в судовому засіданні слідчим даними протоколів негласних слідчих розшукових дій, які вказують на причетність підозрюваного до вчинених злочинів та безвідповідальну поведінку підозрюваного, ігнорування останнім положень діючого законодавства, а також на систематичне вчинення останнім дій, направлених на незаконне поводження зі зброєю, боєприпасами та вибуховими речовинами, а також її неправомірний збут.

На додаток, вказані протоколи негласних слідчих розшукових дій, оголошені слідчим в судовому засіданні апеляційного суду, вказують на те, що залишається ризик подальшого вчинення підозрюваним ОСОБА_10 злочину, впливу на свідків (з урахуванням обставин вчиненого злочину), а також тиску на суд та правоохоронні органи.

Твердження сторони захисту про необхідність врахування стану здоров`я підозрюваного при обранні запобіжного захисту є необґрунтованими та не можуть бути враховані, оскільки захисник не надав жодних доказів необхідності оперативного втручання та неможливості утримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою.

У зв`язку з наведеним, твердження сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки яких належним чином мотивовано та наведено в оскаржуваній ухвалі.

Водночас, апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи захисника ОСОБА_9 про необхідність зменшення розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді, у зв`язку з погіршенням здоров`я підозрюваного, оскільки, як вже було вказано вище, стороною захисту не було надано підтверджень цим доводам.

Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з 01 січня прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Надаючи правову оцінку рішенню слідчого судді в частині визначення розміру застави, апеляційний суд прийшов до висновку про вмотивованість та обґрунтованість судового рішення щодо визначення застави саме у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 440500 гривень, оскільки клопотання слідчого містить належне обґрунтування необхідності визначення застави в зазначеному розмірі на підставі того, що ОСОБА_10 у скоєному злочині відігравав активну роль організатора та безпосереднього виконавця, а саме: відповідав за налагодження ринку збуту незаконно виготовленої, переробленої вогнепальної зброї, бойових боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин; джерела отримання додаткових деталей та комплектуючих; утримання місць зберігання боєприпасів, вибухонебезпечних речовин та іншого стрілецького озброєння.

Окрім того, прокурор в судовому засіданні звернув увагу апеляційного суду на те, що в ході обшуку приміщення за адресою м. Київ, вул. Полковника Шутова 16 (а.с. 139-148), де підозрюваний, спільно з іншими особами проводив свою незаконну діяльність, було вилучено значну кількість зброї, боєприпасів та вибухових речовин, висока вартість яких дає підстави апеляційному суду прийти до висновку про такий майновий стан підозрюваного ОСОБА_10 , який дає йому змогу виплатити розмір застави та свідчить про те, що такий розмір не є непомірним для нього.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням усіх в сукупності встановлених обставин справи, отримання від реалізації зброї відповідного доходу та майнового стану підозрюваного, застава у розмірі, який передбачений ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а тому зважаючи на виключність випадку, яка загалом полягає у незаконному розповсюдженні зброї та вибухових речовин серед населення, що в подальшому може призвести до її застосування, визначений підозрюваному розмір застави у сумі 440500 тисяч гривень є справедливим, обґрунтованим та на думку апеляційного суду належним та помірним для підозрюваного.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд вважає що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано доказів, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

Разом з тим, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчий суддя, при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу, не дотримався вимог кримінального процесуального закону та при прийнятті рішення щодо встановлення строку дії запобіжного заходу, припустився помилки і прийняв рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону.

Так, під час прийняття оскаржуваного рішення в резолютивній частині ухвали, слідчий суддя зазначив, що строк дії ухвали становить 60 днів та в порушення вимог ч.4 ст.196 КПК України не встановив граничної дати закінчення дії оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді в частині визначення строку її дії не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисників задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, тобто до 11.06.2018 року із визначенням розміру застави у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 440500 (чотириста сорок тисяч п`ятсот) гривень з покладення на підозрюваного обов`язків, визначених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючих в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 20 квітня 2018 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 440500 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ГУНП в АР Крим та місті Севастополі ОСОБА_7 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000024 від 16.05.2017 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області строком до 11.06.2018 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_10 розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 440500 (чотириста сорок тисяч п`ятсот) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (Отримувач: Апеляційний суд Одеської області; Код ЄДРПОУ 02892913; Розрахунковий рахунок 5572; МФО 820172; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року; Заставна сума за ОСОБА_10 ; Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого з встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4