Справа № 473/3533/18
Номер провадження 1-в/473/266/2018

УХВАЛА
іменем України

"02" жовтня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська в режимі відеоконференції, під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська №300, клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан неодружений, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1/ 12 вересня 2011 року Вознесенським міськрайонним судоим Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

2/ 18 червня 2014 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.3 ст.185, ст.75, п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України до 04 років позбавлення волі з іспитовим строком 02 роки;

засудженого 10 червня 2015 року Центральним районним судом міста Миколаєва за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 04 років 03 місяців позбавлення волі;

ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 березня 2016 року в строк призначеного покарання за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 червня 2015 року по 10 липня 2015 року; відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)»,

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року до суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10 червня 2015 року, з 13 січня 2016 року та по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)».

ОСОБА_5 засуджений вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2015 року за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 04 років 03 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 березня 2016 року засудженому ОСОБА_5 у строк відбування основного покарання зараховано, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з10 червня 2015 року по 10 липня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,що відповідно становить 01 місяць.

Початок строку 10 червня 2015 року, кінець строку 10 серпня 2019 року.

В клопотанні, поданому до суду, засуджений ОСОБА_5 просить звільнити його умовно-достроково від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що поведінка засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання не свідчить про його сумлінне ставлення до праці та виправлення, тобто не доводить, що останній став на шлях виправлення.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Однак, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 та матеріали клопотання, в судовому засіданні встановлено, що останній загалом за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має03 заохочення та 01 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Відповідно до наказу №8 від 01 лютого 2016 року був працевлаштований до майстерні установи, але 20 грудня 2016 року звільнений через відсутність виробничої необхідності; бажання працювати виявив повторно лише наприкінці березня 2018 року. В суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі приймає участь за власним бажанням, але потребує контролю з боку персоналу установи. Веде пасивний та пристосовницький спосіб життя.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 /справа №473/1101/18, провадження 1-в/473/106/2018/, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно- дострокове звільнення від відбування основного покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2015 року, в порядку ст.81 КК України, суд виходить з тих обставин, що за період з 23 квітня 2018 року до 02 жовтня 2018 року засуджений ОСОБА_5 не змінив свого відношення до порядку відбування основного покарання за вироком суду та своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, тобто не довів, що став на шлях виправлення.

Вищевказані обставини свідчать про неуспішність процесу виправлення і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд також виходить з вимог ч.1 ст.6 КВК України, у відповідності з якою виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з ч.2 ст.6 КВК України, ресоціалізацією є свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання /режим/, пробація, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В судовому засіданні судом не встановлено процесу позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого ОСОБА_5 , які б, на думку суду, створювали у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Тобто, конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, засуджений ОСОБА_5 суду не надав.

Наявність даних обставин у сукупності, приводять суд до переконання про відсутність правових підстав для застосування ст.81 КК України, а тому, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання слід відмовити.

Крім цього, відповідно до ч.7 ст.539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.
Таким чином, на момент звернення засудженого ОСОБА_5 до суду з даним клопотанням, не пройшов встановлений законом термін для повторного звернення до суду після набрання законної сили ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення, відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2018 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 червня 2015 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 07 /семи/ діб з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1