Справа № 352/48/18
Провадження № 11-кп/779/278/2018
Категорія ч.4 ст.407 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора військової прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає, що до нього повинен бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки: злочин, за який його засуджено вироком Тисменицького районного суду від 19.02.2018 року, належить до категорії злочинів, що підпадають під амністію за вказаним Законом; злочин вчинено ним до набрання чинності цим Законом; він раніше не судимий, захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , а також він не відноситься до осіб, зазначених у ч.4 ст.86 КК України, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та в ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На думку засудженого, передбачений ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» тримісячний строк це строк, визначений виключно для виконання Закону, і його закінчення в жодному випадку не є перешкодою чи забороною для його застосування в майбутньому щодо осіб, які вчинили злочин до набрання Законом чинності включно.

Просить ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25.06.2018 року скасувати та звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку два роки, на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі прокурор військової прокуратури ОСОБА_10 вважає ухвалу суду неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що до засудженого ОСОБА_8 можливо застосувати ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від покарання у виді позбавлення волі. Вважає помилковими посилання суду першої інстанції на те, що до засудженого ОСОБА_8 неможливо застосувати положення вказаного Закону, оскільки на час розгляду заяви останнього від 23.05.2018 року пройшло більше, ніж 3 місяці з часу опублікування цього Закону. Зокрема, зі змісту ч.1 ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році» вбачається, що тримісячний строк це строк, визначений виключно для виконання Закону, який поширюється в першу чергу на установи виконання покарань, що забезпечують його реальне відбування, органи пробації та органи досудового розслідування, а його застосування в часі не обмежено.

Просить ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25.06.2018 року відносно ОСОБА_8 скасувати, клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від призначеного покарання за вироком Тисменицького районного суду від 19.02.2018 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити. Звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за вироком Тисменицького районного суду від 19.02.2018 року, на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року відмовлено засудженому ОСОБА_8 у задоволенні заяви про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд послався на статтю 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якої до засудженого ОСОБА_8 не може бути застосовано амністію, оскільки на час розгляду його заяви пройшло більше 3 місяців з часу опублікування Закон України «Про амністію у 2016 році».

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, просили їх задовольнити, а ухвалу Калуського міськрайонного суду скасувати;

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу подану засудженим просив їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи ухвалу в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнанні винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судом, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Згідно п. «а» ч.2 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2,3,4 ст.408, ст.410, ч.ч.2,3,4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Тисменицького районного суду від 19.02.2018 року за ч. 4 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків. Таким чином, ОСОБА_8 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, проте, згідно з особливою частиною Кримінального кодексу не відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи.

Окрім цього, засуджений ОСОБА_8 захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебував безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується довідкою про безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 (№731 від 07.05.2018 року), а також посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим 29.05.2018 року ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_8 .

У зв`язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції вважає, що засуджений ОСОБА_8 має право на звільнення від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому апеляційні скарги засудженого та прокурора слід задовольнити, а ухвала суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_8 про застосування до нього акту амністії задовольнити.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418,419 КПК України, ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2018 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5