Дата документу Справа № 335/7439/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/7439/18 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/858/18 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ПП «РКП МАЯК» директора ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8

розглянула 13 серпня 2018року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ПП «РКП МАЯК» директора ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 липня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Причальна 36, у кримінальному провадженні № 0000157 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до слідчого управління надійшло повідомлення від УСБУ в Запорізькій області щодо протиправних дій посадових осіб контролюючих органів, які зловживаючи своїм службовим становищем в сфері використання природних ресурсів на території Запорізької області, організували механізм отримання неправомірної вигоди.
Також було встановлено, що начальник управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області ОСОБА_9 за попередньо домовленістю із т.в.о. начальника Азовсько-Басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Азоврибоохорони ОСОБА_10 та його підлеглими ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 використовуючи своє службове становище, з метою одержання неправомірної вигоди, діючи за попередньою змовою, організували схему незаконного промислу з вилову водних живих біоресурсів, під час нерестової заборони в Азовському морі та Каховському водосховищі. З метою адміністративного контролю території Запорізької області, ОСОБА_9 залучив свого заступника начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області ОСОБА_13 та свого підлеглого головного державного інспектора управління ОСОБА_14 .
За попередніми даними, шкода нанесена державі від діяльності вищезазначеного злочинного механізму складає близько 50 мільйонів гривень на рік.
У період з 03.07.2018 по 05.07.2018 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , були вилучені предмети, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і мають значення речових доказів, а саме: риба «Тюлька», загальною вагою 23103 кг; риба «Бичок», загальною вагою 1630 кг.
Слідчий вважав за необхідне накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно, посилаючись на те, воно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 липня 2018 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене у клопотанні майно, яке було вилучене під час обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

В апеляційній скарзі представник власника майна ПП «РКП МАЯК» директор ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вказує, що слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність у матеріалах клопотання даних щодо належності вилученого майна певній особі, проте не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків, що у свою чергу позбавило суд першої інстанції можливості викликати в судове засідання представників ПП «РКП МАЯК», які мали б можливість викласти свої доводи з цього питання, могли б подати клопотання про допит свідків та дослідження матеріалів, що мають значення для вирішення питання про арешт майна. Крім того, слідчим не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, зокрема того, що ПП «РКП МАЯК» може приховувати, пошкодити, псувати, знищувати, перетворювати, відчужувати вилучене майно. Також свідчим суддею не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності. Вказує на те, що вилучені під час обшуку біоресурси обліковані на підприємстві, про їх вилов подана відповідна звітність та з вилову сплачені відповідні податки. Також вважає, що слідчий суддя не врахував наслідки арешту майна для його власника, а оскаржувана ухвала не містить посилання на дослідження цих обставин. Так, накладення арешту на вилучене майно призвело до унеможливлення повноцінного здійснення технологічного процесу на підприємстві, викликає безпідставні витрати підприємства та суттєво обмежує його правомірну діяльність. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідача, представників ПП «РКП МАЯК», які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, вивчивши матеріали провадження та, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
За приписами ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у даному випадку є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Ні органам досудового розслідування, ні слідчим суддею не було дотримано зазначених вимог закону.
КПК покладає обов`язок на слідчого суддю перевірити чи відповідає клопотання про арешт вимогам закону, заслухати ініціатора подання клопотання на предмет обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання випливає, що підставою для накладення арешту на майно орган слідства зазначає збереження речового доказу, що передбачає доведення відповідності даного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речового доказу і наявністю ризиків щодо знищення речового доказу.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування, звертаючись з клопотанням про арешт майна, вилученого у період з 03.07.2018 року по 05.07.2018 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не доведено, що означене майно є предметом протиправної діяльностіПП «РКП МАЯК», а метою накладення арешту є, зокрема, збереження речового доказу.
Отже, ініціатор клопотання не довів правової підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Погоджуючись з доводами клопотання в частині накладення арешту на майно ПП «РКП МАЯК», слідчий суддя обмежився формальною констатацією про відповідність вилученого майна критеріям речового доказу.

В порушення вимог ч. 5 ст. 132 КПК України докази щодо обґрунтування обставин, викладених у клопотанні ні слідчий, ні прокурор не надали.

При цьому саме клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 249 та ч.2 ст. 364 КК України.

За змістом клопотання посадові особи управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області та Азовсько-Басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Азоврибоохорони, зловживаючи своїм службовим становищем в сфері використання природних ресурсів на території Запорізької області, організували механізм отримання неправомірної вигоди, чим завдають державі шкоди близько на 50 мільйонів гривень за рік.

Крім того, у фабулах витягу з кримінального провадження за ч.2 ст. 364 та ч.2 ст. 249 КК України було зазначено, що саме посадові особи контролюючих органів, шляхом зловживання своїм службовим становищем у сфері використання природних ресурсів на території Запорізької області, організували механізм отримання неправомірної вигоди та під час нерестової заборони, браконьєрським шляхом здійснюють незаконний вилов живих біоресурсів, до яких ПП «РКП МАЯК» не відноситься, інших відомостей про причетність зазначеного товариства не наведено, на що слідчий суддя уваги не звернув.
При цьому звертає на себе увагу, що обов`язкова кваліфікуюча ознака за ст. 249 КК України у вигляді заподіяння істотної шкоди не знайшло підтвердження у наданих органом слідства матеріалах.

Разом з цим документи, додані до клопотання, не містять даних про внесення будь-яких відомостей відносно діяльності ПП «РКП МАЯК» до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Надані матеріали кримінального провадження відомостей щодо здійснення кримінального провадження у відношенні юридичної особи ПП «РКП МАЯК» чи посадових осіб даного Товариства також не містять. Відсутнє і обґрунтування відповідності вилученого майна під час проведення огляду місця події за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул.Причальна,36критеріям ст. 98 КПК України, що усуває можливість застосування такого виду обтяження як арешт майна.

При апеляційному розгляді прокурором також не надано будь-яких відомостей з приводу наведених обставин.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину чи внесення відомостей про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру. Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1, 2 ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, належним чином це не оцінив.

Враховуючи зазначене, а також те, що за матеріалами, які додані до клопотання слідчого, відсутні докази, що вилучене майно за адресою: АДРЕСА_1 набуте кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тому існування правової підстави для арешту зазначеного майна з метою збереження речових доказів спростовується.

Також необхідно зазначити, що не може бути метою накладення арешту на майно ПП «РКП МАЯК» і конфіскація майна, про що також зазначено у клопотанні, у зв`язку з тим, що, зокрема жодній службовій особі цього товариства у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.
При цьому слід зауважити, що ПП «РКП МАЯК» має ліцензії за заняття рибним промислом, зазначені ліцензії на теперішній час не скасовані.
Крім того, судова колегія вертає увагу, що за ст. 249 КК України проводиться досудове розслідування саме за ч. 2, кваліфікаційною ознакою якої є застосування вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, що за наданими до вказаного клопотання матеріалами взагалі не знаходить підстав.
На даний час будь-яких відомостей про зміну правової кваліфікації не надано.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ПП «РКП МАЯК» та виконання самим товариством своїх зобов`язань перед іншими суб`єктами.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на майно, вилученого період з 03.07.2018 року по 05.07.2018 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника ПП «РКП МАЯК» ОСОБА_7 задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПКУкраїни, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника власника майна ПП «РКП МАЯК» директора ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 липня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000157 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000157 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4