Справа № 522/8482/18
Провадження № 1-кс/522/9007/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю скаржника - ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу заявника ОСОБА_3 , на рішення старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000989 від 29.11.2016 за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 388 КК України -
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на постанову старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000989 від 29.11.2016 за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 388 КК України.
В скарзі ОСОБА_3 зазначив, що 08.05.2018 року він отримав копію постанови старшого слідчого 1 СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 від 26.04.2018 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказане рішення старшого слідчого вважає незаконним, оскільки досудове розслідування було проведено однобічно та неповно, без повного і неупередженого проведення досудового розслідування. Сама постанова про закриття кримінального провадження, винесена з обвинувальним ухилом стосовно скаржника. На підставі чого, ОСОБА_3 просить її скасувати.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення скарги.

ОСОБА_3 просив скасувати постанову про закриття.

Дослідивши надані матеріали закритого кримінального провадження, заслухавши думку сторін, приходжу до висновку, що у скарга на рішення слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.п.1, 3 ч. 1 ст.91 КПК України обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні старшого слідчого 1 СВ управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 знаходилось досудове розслідування кримінального провадження №00989 від 29.11.2016 за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 388 КК України.
Рішенням старшого слідчого 1 СВ управління прокуратури Одеської області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю у діянні складу злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого чи прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Крім того, відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, щодо права на презумпцію невинуватості полягав у тому, що порушення цього положення матиме місце, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось просто підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву про те, що особа вчинила злочин, зроблену за відсутності остаточного вироку. Суд неодноразово підкреслював важливість добору посадовими особами слів у своїх виступах, якщо вони оприлюднюють свої заяви ще до судового розгляду справи та визнання особи винною у вчиненні певного злочину (див. рішення від 3 жовтня 2002 року у справі «Бьомер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, пп. 5456, і рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пп. 88 і 89). Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювана заява була зроблена (див. рішення від 28 червня 2005 року у справі «Каракас і Єсілірмак проти Туреччини» (Karakaє and Yeєilэrmak v. Turkey), заява № 43925/985.

У своїй постанові про закриття кримінального провадження №000989, слідчий ОСОБА_5 вказує, що:" ОСОБА_3 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи своїм службовим становищем незаконно заволодів рухомим майном…".

Варто зазначити, що такі посилання слідчого прямо суперечать загальним засадам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_3 не є засудженим, крім того, повідомлення про підозру останньому були скасовані прокурором Одеської області. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення слідчого суперечить завданням покладеним на орган досудового розслідування, та підлягає скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 284, 303-309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу заявника ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000989 від 29.11.2016 за ознаками злочинів передбачених ч.. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 388 КК України - задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000989 від 29.11.2016 за ознаками злочинів передбачених ч.. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 388 КК України від 26.04.2018 року - скасувати.
Копію ухвали направити слідчому та прокурору - для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

16.07.2018