Справа № 643/3651/18
Номер провадження 1-кп/643/830/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року Московський районний м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , відкрито провівши в залі суду м.Харкова судове засідання по кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001414 від 13.03.2018 року, № 0001632 від 26.03.2018 року та № 0000583 від 05.03.2018 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 27.10.2014 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 23.01.2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 08.12.2017 року на підставі ст.81 КК України звільнений від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 рік 9 місяців та 16 днів на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.11.2017 року; має трьох неповнолітніх дітей , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

за ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 643/3651/18 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 заявили клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строків тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти цього. Просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого та наявністьдітей та родини.

Заслухав прокурорів, обвинуваченого, адвоката, вивчивши обвинувальні акти, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістидесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України , суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 умисних злочинів, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання свідчить про можливість уникнути суду та покарання .
До того ж, судове провадження по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_6 не завершено, при цьому суд вважає, що існують ризики, які передбачені ст.177 КПК України, у зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.
Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на менш суворий. При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, дотримавшись вимог ст.ст.176,177,178,183, 194, 197, 199 КПК України, з`ясувавши і дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про те, що заявлені раніше і наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшилися.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також вимог ч.3 ст.331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати продовженим.
З наведених обставин, запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Керуючись ст. ст. 318, 331, 369, 372, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисник про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш мякий - відмовити
В судове засідання викликати потерпілих , свідків .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1