У Х В А Л А
про відкриття апеляційного провадження

14 травня 2018 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , одержавши спільну апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року у кримінальному провадженні №0007092 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п"ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п"ятдесят гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 395 грн. 48 коп. витрат на залучення експерта.

Судом вирішено питання стосовно речових докахів по справі.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_2 і обвинувачений ОСОБА_3 просять скасувати вказаний вирок і закрити кримінальне провадження у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. На їх думку, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.192 КК України, оскільки потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що не вона є власником мобільного телефону, який належить підтриємству, де працювала офіціантом.

Як зазначено в апеляційній скарзі, захист розуміє, що справа була розглянута згідно ч.3 ст.349 КПК України і не оспорює обставин, які були визнані усіма учасниками кримінального провадження. Поряд з цим захисник ставить питання про дослідження матеріалів кримінальної справи (без зазначення яких саме), та допит обвинуваченого і потерпілої.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2017 року у справі "Ростовцев проти України" констатовано порушення ст.2 Протоколу №7 до Конвенції, зокрема встановлено, що тлумачення відповідних положень національного законодавства, застосоване національними судами у справі заявника, не було "передбачуваним" і, застосовуючи його, національні суди порушили саму суть права заявника на подання апеляційної скарги (п.36). ЄСПЛ встановив, що заявник мав право на розгляд справи в апеляційному порядку, але не міг оскаржити прийняте щодо нього рішення, оскільки не оспорював обставин, що стали підставою для його засудження, і таким чином погодився із застосуванням скороченої форми судового розгляду. Хоча визнання події заявником могло означати відмову від деяких його процесуальних прав, безперечно, така відмова не стосувалася права на апеляційне оскарження правової кваліфікації його дій. Саме на цій підставі заявник звертався з апеляційною скаргою. Отже, не можна стверджувати, що заявник відмовився від свого права на апеляцію (п.30).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що в даному випадку існує конкуренція норм національного та міжнародного законодавства, то згідно загальних засад кримінального провадження, до яких віднесено верховенство права (ст.8 КПК України), суддя-доповідач вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження за цією скаргою за для перевірки обставин, зазначених у ній щодо кваліфікації дій обвинуваченого.

Подана апеляційна скарга відповідає вимогам ст.392, 393, 396 КПК України, а тому підлягає до розгляду в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. 398 КПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Відкрити апеляційне провадження у кримінальному провадженні №0007092 за спільною апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області.

Копії апеляційної скарги надіслати учасникам судового провадження.

Заперечення на апеляційну скаргу можуть бути подані протягом десяти днів з моменту отримання її копій.

Суддя Апеляційного суду
Рівненської області