21.05.2018 Справа № 756/6376/18
Провадження № 1-кс/756/1277/18
Справа №756/6376/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2018 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0003749 від 18 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого (зі слів), з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (зі слів), який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 18.05.2018 приблизно о 00 год. 25 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходивши разом з ОСОБА_7 , біля підземного переходу по вул. Зої Гайдай, в м. Києві, де побачили раніше невідомого чоловіка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той час у підозрюваного виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньо змовою групою осіб, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньо змовою групою осіб, ОСОБА_6 наніс один удар ліктем в область правого уха ОСОБА_8 , від якого останній впав на асфальтовану дорогу. ОСОБА_8 намагався піднятись, але ОСОБА_6 наказав йому залишатися на асфальтованої дорозі, тим самим застосовуючи до потерпілого психологічне насильство, в цей час ОСОБА_7 вирвав з рук ОСОБА_8 мобільний телефон «МЕІЗУ-М5с», модель М710Н LTE на 16 GB, вартістю 2999 грн., в якому знаходилась сім карта мобільного оператору «Лайфселл» № НОМЕР_1 .

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, за попередньо змовою групою осіб, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 почали нишпорити по кишеням штанів ОСОБА_8 , в які на той час останній був одягнений, з яких відкрито заволоділи наступним майном ОСОБА_8 , а саме: банківською карткою «Приват банк», № НОМЕР_2 , на якій були грошові кошти у розмірі 12 500 грн.; зарплатною карткою «УКРГАЗБАНК»; грошовими коштами у розмірі 300 грн. та 100 доларів США ( офіційний курс гривні до іноземних валют становить 2614.7963 грн. за 100 доларів США), та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В подальшому ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 в невстановленому у ході досудового розслідування місці, з викраденою банківської картки «Приват банк», № НОМЕР_2 , зняли грошові кошти у розмірі 12 500 грн., які належать ОСОБА_8 .

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 18 413 грн. 80 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, крім того підозрюваний не має постійних джерел доходу. Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інший злочин, слідчий звернувся з клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри та визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме на те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як останній зник з місця вчинення злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, оскільки вони йому знайомі, та впливати на потерпілого, який проживає в сусідньому з підозрюваним будинку. Також просив не визначити розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства.

Слідчий підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки його підзахисний вину визнає, щиро кається, офіційно працює, не збирається ухилятися від слідства, є раніше не судимим.

Підозрюваний підтримав думку захисника, та просив застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Зазначив, що офіційно працює, та має хронічні захворювання.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003749, 18 травня 2018 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
18 травня 2018 роки о 23-ій годині 00 хв. ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні злочину без ухвали про дозвіл на затримання.
19 травня 2018 року ОСОБА_6 у відповідності до ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру.
20 травня 2018 о 17 год. 00 хв. року підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику були надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення саме ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
Крім того, слідчим та прокурором під час розгляду клопотання наведені достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та дає підстави для застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно з вимогами ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, вчинення кримінального правопорушення зі застосуванням насильства, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він зник з місця вчинення кримінального правопорушення; впливати на потерпілого, оскільки він проживає у сусідньому будинку, та впливати на свідків, які йому знайомі та мешкають поруч, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

У той же час, аналізуючи все, вказане вище у своїй сукупності, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає на цей час необхідним не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 інкримінується діяння, пов`язане із застосуванням насильства.
Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0003749 від 18 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який обчислювати з 23 год. 00 хв. 18 травня 2018 року.
Дія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 закінчується о 23 год. 00 хв. 17 липня 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1