03.08.2018
Справа № 359/3818/18
Провадження № 1-кп/359/420/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження за №0001197 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гора Бориспільського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

в с т а н о в и в :

20.03.2018, приблизно о 20 год. 53 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи про те, що відомості щодо підготовки вибуху не відповідають дійсності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку в частині надання інформації про загрозу злочинних посягань зі свого мобільного телефону марки «ERGO»

IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із абонентським номером НОМЕР_3 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», здійснила дзвінок диспетчеру спецлінії «102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Київській області та анонімно повідомила завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, а саме замінування будівлі Верховної Ради України, що розташована за адресою: м. Київ вул. Михайла Грушевського, 5, в результаті чого була поставлена під загрозу громадська безпека та здійснено відволікання від виконання своїх обов`язків органи Національної поліції.

У подальшому, під час проведення обстеження компетентними органами прилеглої території будівлі Верховної Ради України жодних вибухових пристроїв, речовин або конструктивно схожих на них предметів виявлено не було, тобто повідомлення про підготовку вибуху не підтвердилось.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 259 КК України.

Розгляд справи по суті відбувся у підготовчому судовому засіданні зважаючи на вимоги ст. 314 КПК України, щодо розгляду клопотання обвинуваченого, прокурора під час підготовчого судового засідання. Вказані обставини не порушують прав обвинуваченого та інших осіб, оскільки останній проти цього не заперечував.

16.05.2018 в даному кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 468 КПК України.

В угоді про визнання винуватості викладено формулювання підозри та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 259 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості під час досудового розслідування ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у даному злочині, зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення підозрюваному покарання за ч. 1 ст. 259 КК України у виді у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, поклавши на неї наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

Суд вважає, що згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину в скоєнні злочину, який йому інкримінується і передбачений ч. 1 ст. 259 КК України визнала повністю, щиро розкаялася. Угоду про визнання винуватості підтримала та просила її затвердити. Її захисник у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості чи тяжких злочинів. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченої при проведенні досудового розслідування є вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При перевірці угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 259 КК України. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 259 КК України.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 угода про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгоджене сторонами покарання підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався. Цивільний позов по справі не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 394, 469,472-475 КПК України, суд
у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.05.2018, укладену в кримінальному провадженні №0001197 від 16.05.2018, укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, поклавши на неї наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

Цивільний позов відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речовий доказ: мобільний телефон «ERGO», IMEL1 НОМЕР_1 , IMEL2 НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора МТС, який знаходиться на зберіганні в камері схову Бориспільського ВП- передати власниці.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1