Справа №635/5098/18
Провадження № 1-в/635/637/2018
У Х В А Л А

17 вересня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду у смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Клайпеда Литва, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого зареєстрованого місця проживання та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 грудня 2004 року Апеляційним судом Харківської області за ч.1 ст.396, ст.198 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 23 березня 2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.315 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений з місць відбування покарання по відбуттю призначеного строку покарання 05.01.2011,

Засудженого 12 березня 2014 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого,

про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України, -

в с т а н о в и в:

26 липня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_5 , 1981 р.н., про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України. Обґрунтовуючи клопотання засуджений вказав, що однією з умов застосування до засудженого ст.82 КК України є факт відбуття ним 2/3 строку від призначеного вироком покарання, а також відсутність дисциплінарних стягнень за період відбуття покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія №100».

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого.

В судове засідання ні засуджений, ні представник установи, де відбуває покарання засуджений, не з`явилися. Надали до суду заяви, в яких вказали, що просять розглядати дану справу у їх відсутність. Засуджений у своїй заяві вказав, що просить суд задовольнити подання.

У відповідності до положень частини четвертої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши думку прокурора, вважає клопотання ОСОБА_5 таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 засуджений 12 березня 2014 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Вирок набрав законної сили 29.05.2014.

Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 21.03.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України (зі змінами згідно закону України від 26.11.2015) зараховано в строк покарання засудженому час перебування під вартою з 08.09.2012 по 29.05.2014, з 03.09.2015 по 24.02.2016, з 05.04.2016 по 26.04.2016, з 06.08.2016 по 10.02.2017, з 15.02.2017 по 22.08.2017.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній в місцях позбавленні волі знаходиться з 19.09.2012. Так, з 19.09.2012 засуджений утримувався в СІЗО м.Харкова, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 05.04.2012 засуджений тримався в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 12.04.2013 ОСОБА_5 тримався в СІЗО міста Харків, де характеризувався негативно, за порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз стягнення на даний час погашені в законному порядку, заохочень не мав. До праці не залучався. З 19.06.2014 засуджений тримався в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 12.09.2014 ОСОБА_5 тримався в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 09.10.2014 засуджений тримався в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», де характеризувався негативно, за порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності 2 рази стягнення на даний час погашені в законному порядку, заохочень не мав. До праці не залучався. З 04.03.2016 ОСОБА_5 тримався в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 05.04.2016 засуджений утримувався в СІЗО міста Київ, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. З 06.08.2016 ОСОБА_5 тримався в державній установі "Харківська установа виконання покарань (№ 27)", де характеризувався негативно, за порушення вимог режиму тримання притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз стягнення на даний час погашені в законному порядку, заохочень не мав. До праці не залучався. А вже, з 22.08.2017 та по теперішній час засуджений відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». ОСОБА_5 до промислової зони установи не працевлаштований, але залучається до робіт з благо устрою колонії. До праці ставиться посередньо. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільно необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Засуджений ОСОБА_5 відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», до реалізації програми ставиться без зацікавленості. Згідно ст. 126 КВК України до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок ставиться байдуже не бачить необхідності. У відповідності до ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Згідно статей 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з братом, шляхом листування, посилок передач та телефонних розмов. За вироком суду виконавчі листи до установи виконання покарань не надходили. Питання щодо можливого застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 100,101 КВК України розглянуто комісією установи 22.11.2017 та відмовлено у застосуванні даних статей, як особі яка не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування до засудженого ст. 82 КК України розглянуто 27.06.2018 та комісією установи було відмовлено у застосуванні даних статей, як особі яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування до засудженого ст. 81 КК України може бути розглянуто за відбуттям 2/3 призначеного строку покарань, а саме не раніше 25.02.2019. Засуджений ОСОБА_5 на профілактичних обліках установи не перебуває.

Згідно з довідкою про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , останній в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» був працевлаштований у липні 2016 року, а також у квітні та липні 2018 року.

З огляну на все приведене вище, ОСОБА_5 засуджений за злочини, один з яких, зокрема, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів. Станом на 17 вересня 2018 року ОСОБА_5 , відбув понад 2/3 строку покарання.

Відповідно до пункту 3 частин четвертої статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (частин третя статті 82 КК України).

У відповідності до частин другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, що останній став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, адже оцінюючи дані про особу ОСОБА_5 , який раніше був неодноразово засуджений, проте на шлях виправлення не став та вчив злочин знову, беручи до уваги його посередню характеристику в установі виконання покарань, відсутність працевлаштування, у суду виникають сумніви з приводу його доводів щодо він став на шлях виправлення, а відтак для застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до засудженого ОСОБА_5 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний. Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким до засудженого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 61, 72, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 58 КВК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку вимог ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1