Провадження №1-кп/761/328/2018
В И Р О К
іменем України

23 серпня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої ? судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 120 141 001 000 12786 , внесеного 18.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, офіційно не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимий:

05.11.2015 Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та 6 місяців; 01.03.2017 Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, ст.104, 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників органів опіки та піклування Шевченківської районної державної
адміністрації у м. Києві ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження, суд,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 сумісно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_11 , які засуджені вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 08.12.2016 року, вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
17 листопада 2014 року приблизно о 22 год. 40 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , перебуваючи біля станції метрополітену «Нивки» за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 2-а, звернули увагу на потерпілого ОСОБА_12 , який тримав в руках мобільний телефон марки «НТС».
Помітивши раніше незнайомого потерпілого, у обвинувачених виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, обвинувачений ОСОБА_4 , засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вступили між собою в злочинний зговір, розробили план дій та розподілили між собою ролі.
Діючи згідно розробленого плану злочинних дій засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_4 підійшли до потерпілого ОСОБА_12 , з метою позбавлення можливості чинити опір, обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар кулаком в голову потерпілому ОСОБА_12 , спричинивши останньому фізичного болю. Продовжуючи діяти згідно розробленого злочинного плану засуджений ОСОБА_9 , взявши під руки ОСОБА_12 , повів останнього до першого озера, розташованого в парку «Нивки».
Перебуваючи біля першого озера в парку «Нивки», неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , наніс удар по ногах потерпілого ОСОБА_12 , збив останнього з ніг, у зв`язку з чим потерпілий впав на землю.
В цей час обвинувачений ОСОБА_4 та засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 з метою позбавлення ОСОБА_12 можливості чинити опір почали наносити останньому удари в різні частини тіла.
Застосувавши до ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи згідно розробленого плану, засуджений ОСОБА_10 почав утримувати ОСОБА_12 , заламавши останньому руки за спину. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 дістав з лівої кишені штанів, в які був одягнутий ОСОБА_12 , його мобільний телефон марки «НТС» вартістю 2799 грн., в середині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Астеліт» вартістю 25 грн. та карта пам`яті вартістю 199 грн.
Одночасно з цим засуджений ОСОБА_9 дістав із задньої правої кишені штанів ОСОБА_12 його гаманець вартістю 650 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 240 грн. та два долари США, посвідчення водія, студентський квиток видані на ім`я ОСОБА_12 та які матеріальної цінності не становлять, банківські картки «ПриватБанку», «Пумб», «Укрексімбанку», відновлення кожної з яких коштує 40 грн.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, засуджений ОСОБА_10 , відпустивши руки ОСОБА_12 , зірвав з шиї останнього золотий ланцюжок вагою 5,5 г вартістю 8000 грн. із золотим хрестиком вагою 1,5 г вартістю 1500 грн.
Здійснивши відкрите викрадення майна ОСОБА_12 поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого на загальну суму 13565 грн., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_14 матеріального збитку в розмірі 13 565 гривень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, вчинивши грабіж, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні даного злочину, щиро покаявся, надав суду показання у яких зазначив, що він разом зі своїми друзями ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 восени 2014 року перебували у парку поблизу станції метро «Нивки» в м.Києві де проводили дозвілля. Він побачив потерпілого ОСОБА_12 у якого в руках був мобільний телефон. Вирішили пограбувати останнього. З цією метою підійшли до потерпілого та хтось з них попросив цигарку. Після цього він вдарив ОСОБА_12 головою у підборіддя. Потім ОСОБА_16 відвів потерпілого ОСОБА_12 до озера, де він ( ОСОБА_17 ) збив потерпілого з ніг, а всі інші почали наносити удари потерпілому по різним частинам тіла. Він, скориставшись станом потерпілого, забрав у нього з кишені мобільний телефон, а інші відібрали у ОСОБА_12 гаманець з коштами та золотий ланцюжок. Потім частину викрадених речей здали у ломбард та виручені кошти та ті, що були у гаманці розділили між собою.
У вчиненні даного злочину щиро покаявся, зазначив, що в повній мірі не усвідомлював наслідків вчинення злочину та наслідків ухилення від суду, так як був неповнолітнім. Зазначив, що він змінив своє ставлення до життя, проживає у цивільному шлюбі з дівчиною, в них народилась донька.
У скоєному розкаявся, просив суд суворо не карати, повідомив, що має намір бездоганною поведінкою довести свій намір виправитись.

Враховуючи позицію обвинуваченого, думки інших учасників кримінального провадження, вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються; щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, обставин справи та обсягу викраденого, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, встановлена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким, роль та участь обвинуваченого у вчиненому злочині, дані про його особу, зокрема, до вчинення даного злочину він до кримінальної відповідальності не притягувався, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, на спеціальних обліках не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, яке полягало у критичному ставленні до вчиненому, у належній оцінці власної протиправної поведінки та вчинення злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

У відповідності до вимог ст.103 КК України при призначенні покарання суд враховує умови життя та виховання ОСОБА_4 , а саме, незабезпечення останнього належним батьківським вихованням та турботою, про що свідчать дані досудового звіту, наявність повнолітніх співучасників злочину. Також приймається до уваги й та обставина, що ОСОБА_4 ухилявся від суду.

З врахуванням наведеного, суд уважає за необхідне за вчинення даного злочину призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах, ближчих до мінімальних, визначених відповідною частиною санкції статті, з застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Святошинського районного суду м.Києва від 01.03.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджений до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком, остаточне покарання йому належить призначити у виді позбавлення волі.

Оскільки покарання має на меті не тільки кару, а також виправлення обвинуваченого, виховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів, а відтак, враховуючи вищезазначені обставини, те, що злочини обвинуваченим були вчиненні у неповнолітньому віці, при відсутності належного батьківського виховання, наявність повнолітніх співучасників злочину, поведінку обвинуваченого під час розгляду справи, яка свідчила про критичне ставлення до вчиненого, той факт, що після призначення йому покарань вироками інших судів, останній злочинів не вчиняв, створив свою сім`ю, в якій народилась дитина 2018 року народження, що свідчить про його бажання виправитись.

Отже реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його соціальна реабілітація можлива без ізоляції від суспільства, а відтак у відповідності до ст.75,104 КК України ОСОБА_4 належить звільнити від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1,2 ст.76 КК України.

На думку суду саме такий вид покарання буде достатнім та справедливим та забезпечить виправлення обвинуваченого й упередить останнього від вчинення нових злочинів.

Враховуючи прийняте судом рішення запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 належить скасувати, з покладенням на нього обов`язків з`являтись за викликом до суду.

Вирішуючи позов про стягнення матеріальної шкоди у сумі 13565 грн судом враховано наступне.

Так, спільними діями обвинуваченого та співучасниками злочину, які засуджені потерпілому була спричинена матеріальна шкода, у відповідності до вироку з кожного з них стягнута матеріальна шкода у відповідному розмірі, отже з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого спричинена матеріальна шкода у розмірі 3391,25 грн. у відповідності до вимог ст.1177, 1190 ЦК України.

Вирішуючи позові вимоги про стягнення моральної шкоди на підставі ст..23, 1167, 1177 ЦК України та керуючись ст..127 КПК України з врахуванням принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги ступінь душевних страждань, які потерпілий зазнав від протиправних дій з боку обвинувачених у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та викрадення його майна, а також роль і участь кожного у скоєному, даний позов підлягає частковому задоволенню й стягненню на користь потерпілого по 3000 грн. з кожного з обвинувачених, отже з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_12 належить стягнути 3000 гривень моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 01.03.2017 року остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1 та п.3,4 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_4 з під варти негайно. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки зявлятись за кожною вимогою до суду.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_4 3000 гривень моральної шкоди та 3391, 25 грн. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди, а всього стягнути на його користь 6691,25 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_12 відмовити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: