ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/236/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003086 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей 2011 р.н., 2017 р.н., 2018 р.н., неофіційнопрацюючого водієм таксі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 21.03.2016 року, приблизно о 21 годині 35 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Ілліча, 11, діючи протиправно, умисно, безпідставно, з метою провокування, перегородив собою проїзд перед службовим автомобілем працівників патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на якому останні, виконуючи службові обов`язки, рухались у дворі вказаного будинку. При цьому ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, поводив себе зухвало та почав вживати алкогольний напій перед вказаними працівниками поліції. З метою припинення правопорушення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли зі службового автомобіля та попрохали ОСОБА_5 припинити пити алкогольний напій, на що останній відреагував негативно, та став нецензурно висловлюватись в їх сторону. Після неодноразових зауважень, ОСОБА_5 ніяким чином не відреагував, і скорочуючи дистанцію між працівниками поліції став у боксерську стійку та мав явний намір нанести їм тілесні ушкодження, застосовуючи при цьому фізичну силу. Далі працівники поліції намагалися затримати ОСОБА_5 , але він активно перешкоджав законному застосуванні до нього сили, ховав руки під себе, намагався вирватися, тим самим чинив опір під час здійснення ними своїх службових обов`язків.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та суду показав, що справді за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, 21.03.2016 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи з компанією друзів неподалік від свого будинку чинив опір працівникам поліції при виконанні ними своїх службових обов`язків.
Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у чиненні опору працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 342 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, те, що тяжких наслідків не настало, матеріальна шкода відсутня, а також відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який працює, характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, на утриманні має трьох малолітніх дітей.
Також, судом враховується і думка потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, та думка потерпілого ОСОБА_6 , який в поданій до суду заяві зазначив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами є призначення покарання у виді штрафу в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті для даного виду покарання.
Також, у судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має дитину, якій на день набрання чинності Законом не виповнилося 18 років.
Прокурор та потерпілий вважали за можливе клопотання про застосування амністії задовольнити.
Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких за вчинення умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Судом встановлено, що обвинувачений має малолітню дитину 2011 р.н., відносно якої не позбавлений батьківських прав та якій на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» не виповнилось 18 років. При цьому ОСОБА_5 скоїв умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Кримінальне правопорушення вчинено 21.03.2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які би виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_5 встановлено не було, суд вважає за можливе звільнити останнього від призначеного покарання.
Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.
Речові докази диск «Verbatim 4.7 Gb» - зберігати при матеріалах кримінального провадження Київської місцевої прокуратури № 2.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: