провадження № 1-кс/201/6384/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись за скаргою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена скарга, яка була розподілена і передана до провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Ознайомившись із текстом скарги ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення було встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положенням ч.1 ст.11 КПК України унормовано, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст.28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

При цьому слід наголосити на тому, що висловлювання, подібні до тих, які автор заяви обрав як елемент характеристики осіб, з діями яких він не згоден, нічого спільного із свободою думки та вираження поглядів не мають.

В цьому контексті ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Натомість, у ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Текст скарги містить образливі та принизливі висловлювання, у тому числі нецензурну лайку на адресу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та інших працівників правоохоронних органів, із діями яких не згодний заявник, тому ця скарга не може бути розглянута по суті, оскільки такі висловлювання на адресу будь-якого з учасників процесу є неприпустимими.

За викладених умов скаржника листом було повідомлено про необхідність у триденний строк з дня отримання листа надати суду заяву в оновленій редакції із виключенням з її змісту всіх образливих і принизливих висловлювань або нецензурної лайки, в тому числі завуальованої, на адресу будь-яких осіб.

Що стосується посилань у скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини «Ромашов проти України» та «Котій проти України», то висновки Суду в жодній із цих справ не мають нічого спільного із легалізацією вживання образливих та принизливих висловлювань по відношенню до будь-кого.
До цього часу скаржником не вчинено будь-яких дій спрямованих на усунення недоліків зазначених судом у вказаному листі.
Така розбіжність у тлумаченні понять «свобода думки та висловлювань», «повага до честі та гідності» в розумінні скаржника та слідчого судді може створити враження упередженості з боку останнього до саржника та обраного ним способу захисту своїх прав. Ця обставина унеможливлює участь слідчого судді ОСОБА_1 у розгляді цієї скарги по суті, що, в свою чергу, є підставою для заявлення самовідводу.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.
В той же час, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
За таких обставин, з метою усунення будь-яких сумнівів у моїй неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначеної заяви, вважаю за необхідне заявити самовідвід.
При прийняті мною рішення про самовідвід, я, як суддя, дотримуюсь рекомендацій Висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01 січня 2001 року в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Крім того, при винесені цієї ухвали мною враховані положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У справі за скаргою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення заявити самовідвід.
Справу № 201/10948/18, провадження № 1-кс/201/6384/2018 передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Суддя ОСОБА_1