Постанова
Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ
справа № 346/6404/16-к
провадження № 51-2652 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сідлище Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вироком вирішено питання речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року вирок суду першої інстанції змінено в частині вирішення питання речових доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення. В решті вирок суду залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, 04 жовтня 2016 року, близько 21.00 год., в АДРЕСА_1 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, який продовжився на вулиці, неподалік домогосподарства останнього, завдав потерпілому численних ударів по різним частинам тіла, внаслідок чого потерпілому було заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер. Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від закритої травми грудної клітки і живота з множинними двобічними переломами ребер та переломами грудини, ушкодженнями внутрішніх органів (розривом серця та печінки), розвитком крововтрати.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що суд апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення, в якій він не погоджувався з призначеним ОСОБА_8 покаранням, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином всіх її доводів та обґрунтованих відповідей на них не дав.
Під час касаційного розгляду прокурор підтримав касаційну скаргу прокурора та вважав, що є підстави для її часткового задоволення
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зіст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурора, по суті висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 2 ст. 121 КК України в касаційній скарзі не оскаржуються.
Прокурор, не погоджуючись з призначеним ОСОБА_6 покаранням та визнанням судом обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за його апеляційною скаргою, в якій він наводив аналогічні доводи про це, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, належним чином не перевірив їх.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, серед іншого, мають бути зазначені короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, встановлені судом першої інстанції обставини. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, вона відповідає наведеним вимогам закону. У ній викладено короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора і судового рішення суду першої інстанції, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та зазначено мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Давши оцінку сукупності наведених у вироку суду першої інстанції обставин та врахованих ним при призначенні покарання даних про особу засудженого, а також обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Проте вважав, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо речового доказу та розрахунок строку попереднього ув`язнення є обґрунтовані та в цій частині задовольнив їх.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Так, як убачається з вироку, обираючи ОСОБА_6 , покарання за ч. 2 ст. 121 КК України суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, мотиви його скоєння та спрямованість умислу, конфліктну поведінку засудженого, яка передувала злочину, позицію потерпілих з приводу заходу примусу останньому, дані про особу ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується негативно, на спеціальних обліках не перебуває. Визнавши обставинами, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, а також з огляду на відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про призначення засудженому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України не в максимальних межах санкції, належним чином обґрунтувавши своє рішення.
При цьому, вирішуючи питання про наявність чи відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд не визнав такими вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння та з особливою жорстокістю, належним чином обґрунтувавши своє рішення.
Колегія суддів вважає, що при перегляді справи за апеляційною скаргою прокурора, який не погоджувався з невизнанням обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та наголошував на невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, вказаний суд ретельно перевірив його доводи та обґрунтовано визнав їх безпідставними. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З наведеним висновком суду апеляційної інстанції погоджується також суд касаційної інстанції та вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з мотивів, наведених у ній, немає.
З призначеним ОСОБА_6 покаранням погоджується і суд касаційної інстанції, адже особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, щодо доводів касаційної скарги про необхідність визнання обставинами, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та з особливою жорстокістю, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на положення ч. 2 ст. 67 КК України це є правом, а не обов`язком суду.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційних вимог прокурора немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3