Справа № 349/1453/18
Провадження № 1-кс/349/445/18
У Х В А Л А
24 вересня 2018 року м. Рогатин

Слідчий суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000113 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

встановив:

24 вересня 2018 року до суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , яке відповідає вимогам ст.ст.181, 184 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 просив обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк два місяці з підстав викладених в клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з тих підстав, що він працює за межами с.Княгиничі, а саме в м.Львові на будівельних роботах, приїжджає додому на вихідні. Однак він зобов`язується прибувати до слідчого, суду на кожну вимогу.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази за даними матеріалами, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, приходжу до наступних висновків.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор в суді довів, що існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, оскільки 02 травня 2016 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу сільського клубу в с.Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, де у той вечір відбувалась дискотека, спілкувався із своїми товаришами. У цей час неподалік ОСОБА_6 перебував ОСОБА_7 , житель с.Помонята Рогатинського району.

ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи на меті самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці та незважаючи на присутність сторонніх осіб, демонструючи особливу зухвалість, що виразилось у повному ігноруванні встановлених в суспільстві норм і правил та протиставляючи себе суспільству, підійшов до ОСОБА_7 та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого та бажаючи їх настання, безпричинно наніс один удар кулаком руки в область обличчя, а саме в ділянку лівої брови, від якого потерпілий, відчувши сильний фізичний біль та втративши рівновагу, впав на бетонну поверхню сходів.

Після цього, не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_6 , діючи в групі із ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, які приєднались до його злочинної діяльності, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 внаслідок нанесеного удару знаходився у лежачому положенні на бетонній поверхні сходів та не міг чинити їм активного фізичного опору, умисно, з метою самоствердитись за рахунок завдання фізичного болю потерпілому, що виразилося в ігноруванні загальновизнаних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, перебуваючи у громадському місці, демонструючи особливу зухвалість, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні та бажаючи їх настання, з метою подальшого заподіяння тілесних ушкоджень виштовхали потерпілого в сторону від клубу до сітки, якою огороджена прилегла територія клубу, де одночасно протягом наступних приблизно 2-3 хвилин безпричинно почали наносити йому численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла, не даючи йому при цьому можливості підвестись.

У подальшому, після того, як потерпілому ОСОБА_7 вдалось підвестись із землі, ОСОБА_4 не припиняючи своїх умисних протиправних дій, діючи в групі із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, відтягнувши потерпілого за одяг в сторону приблизно на 4 метри та збивши з ніг, продовжили умисно наносити протягом наступних приблизно 5 хвилин численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла, заподіявши при цьому останньому сильний фізичний біль та спричинивши тілесні ушкодження.

Спільні хуліганські дії ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб стосовно потерпілого ОСОБА_7 були закінчені лише після втручання сторонніх осіб.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , які супроводжувалися насильницькими діями щодо ОСОБА_7 , потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці голови та рани в ділянці слизової оболонки нижньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта № 81 від 26 липня 2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді саден та синців в ділянці голови, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука і садна шиї, які згідно висновку судово-медичного експерта № 81 від 26 липня 2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор довів:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 02 травня 2016 року злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а саме вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

Прокурором у судовому засіданні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує принаймні один з перелічених ризиків: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, знищення / переховування / спотворення підозрюваним будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовження злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику.

Крім того, органом досудового розслідування не оцінено в сукупності такі обставини: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, не числиться на обліку в нарколога, психіатра, наявність у нього постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, позитивної харектеристики з місця проживання.

Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

За ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-179, 181, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України слідчий-суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до Рогатинського відділення поліції, суду.

Зобов`язання застосовуються до підозрюваного ОСОБА_4 на строк у 2 місяці з дати винесення цієї ухвали до 24 листопада 2018 року.

Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання у суді.

Суддя: ОСОБА_1