Провадження №1-кп/760/1381/18
Справа № 760/8539/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002724 від 14.03.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області м. Яготин, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2018 року приблизно о 04:00, у ОСОБА_4 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. М. Кривоноса, 4 та побачив розташований за вказаною адресою автомобіль «Ауді А3», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення автошин та колісних дисків вищевказаного автомобіля з метою особистого збагачення.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 за допомогою наявного в нього ключа викрутив болти кріплення дисків вищевказаного автомобіля, за допомогою наявного в нього домкрата підняв вищевказаний автомобіль на дерев`яні та цегляні підпорки, які знайшов неподалік, та випустив повітря із шин з метою усунення перешкод до вчинення крадіжки, однак зняти колеса з автомобіля не зміг, оскільки останні щільно притискалися до поверхні масою кузову автомобіля. Усвідомивши неможливість демонтажу та подальше викрадення коліс вищевказаного автомобіля із використанням наявних засобів, а також можливість викриття своїх злочинних дій водієм іншого автомобіля, який в цей час заїхав у подвір`я за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та залишив місце вчинення злочину, вчинивши посягання на майно ОСОБА_5 загальною вартістю 8200 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.І ст.185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини його вчинення вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає; судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Суд приймає до уваги матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 : відомості про те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі пред`явленого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

При цьому суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини,що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів в кримінальному провадженні вирішено,згідно положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто ) грн. в дохід держави.

Речовий доказ: домкрат та автомобільний ключ для бортування коліс знищити; 15 болтів кріплення для коліс-передані на зберігання власниці ОСОБА_6 - залишити у її власності.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: