Справа № 450/932/18 Провадження № 1-кп/450/240/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 121 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 31.01.2018 року стосовно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, українця, гр. України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, студент другого курсу Новороздільського професійного ліцею № 5,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
інші учасники судового провадження:
законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , представник служби у справах дітей ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_9
встановив:
неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, внаслідок чого наступила смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Злочини вчинено за таких обставин.
30.01. 2018 року о 23:30 год. за місцем проживання в коридорі першого поверху житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив напад на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час нападу потерпілий ОСОБА_10 шляхом нанесення одного удару рукою в живіт обвинуваченого ОСОБА_4 спричиним останньому тілесне ушкодження у виді синця на передній черевній стінці вище пупка. Далі потерпілий ОСОБА_10 шляхом застосування фізичної сили прижав обвинуваченого до стіни коридору, розвернув обвинуваченого ОСОБА_4 спиною до свого обличчя обхопив обома руками обвинуваченого ОСОБА_4 за тулуб таким чином, що руки потерпілого ОСОБА_10 сходилися в лівій частині тулубу обвинуваченого ОСОБА_4 , вище талії. Використовуючи значну перевагу у фізичній силі потерпілий ОСОБА_10 перебуваючи зліва за спиною обвинуваченого ОСОБА_4 стискаючи свої руки спричиняв обвинуваченому ОСОБА_4 фізичну біль та намагався схилити обвинуваченого ОСОБА_4 до підлоги коридору. Використовуючи значу перевагу у вазі потерпілий ОСОБА_10 навалився на обвинуваченого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на коліна. При цьому, під час конфлікту потерпілий ОСОБА_10 погрожував обвинуваченому ОСОБА_4 фізичною розправою та вступом з ним у статеві зносини неприроднім способом. Таку погрозу фізичною розправою обвинувачений ОСОБА_4 розцінював, як реальну, оскільки потерпілий ОСОБА_10 неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання наносив тілесні ушкодження обвинуваченому ОСОБА_4 та членам його сім`ї, потерпілій ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на колінах намагався піднятися, обперся руками на чавунний радіатор (батарею), який кріпився до стіни коридору та почув, як із зазначеного чавунного радіатора (батареї) на підлогу впав великий металевий ключ до дверей. На чавунному радіаторі (батареї) правою рукою обвинувачений ОСОБА_4 нащупав невстановлений досудовим слідством ніж, яким відмахуючись від потерпілого ОСОБА_10 наніс йому ( ОСОБА_10 ) п`ять ударів невстановленим слідством ножем в ділянку нижніх кінцівок, чим спричинив останньому п`ять колото - різаних поранень, а саме чотири колото-різані поранення без ушкодження магістральних судин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та одне колото різане поранення правого стегна з ушкодженням стегнової артерії, що привело до гострого малокрів`я, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_10 . Після нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ударів невстановленим досудовим слідством ножем, останній припинив фізичний тиск на обвинуваченого ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 побачивши кров вийшов із приміщення коридору на вулицю, де через невеликий проміжок часу здійснив виклик швидкої медичної допомоги. Перебуваючи в шоковому стані обвинувачений ОСОБА_4 невстановлений досудовим слідством ніж кудись викинув, куди саме на пам`ятає.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень визнав, не визнає кваліфікацію надану стороною обвинувачення його діям.
Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду наступні покази: 30.01. 2018 року о 19:00 год. він (обвинувачений ОСОБА_4 ) перебував у житловому будинку по АДРЕСА_1 . У цьому будинку він проживав із своїм батьком ОСОБА_6 , дядьком - загиблим ОСОБА_10 , його дружиною потерпілою ОСОБА_8 та молодшими братами ОСОБА_4 , ОСОБА_11 .
У вказаний час ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. Оскільки загиблий ОСОБА_10 коли випивав завжди до нього (обвинуваченого ОСОБА_4 ) чіплявся, погрожував, інколи заподіював тілесні ушкодження, він (обвинувачений ОСОБА_4 ) вирішив піти гуляти на вулицю, що і зробив. Додому він (обвинувачений ОСОБА_4 ) повернувся біля 23:00 год. Він (обвинувачений ОСОБА_4 ) проживав у кімнаті на другому поверсі будинку, на другому поверсі також проживають його молодші братами ОСОБА_4 , ОСОБА_11 . З кімнати ОСОБА_10 голосно лунала музика з телевізора. У його (обвинуваченого ОСОБА_4 ) кімнаті також було дуже шумно. Зайшовши до молодших братів ОСОБА_4 , ОСОБА_11 в кімнату, хтось з них сказав що не може заснути. Тому, він (обвинувачений ОСОБА_4 ) вирішив попросити дядька ОСОБА_10 зменшити звук.
Для того, що покликати дядька ОСОБА_10 , він (обвинувачений ОСОБА_4 ) зайшов в будинок з першого поверху. З коридору на першому поверсі будинку він (обвинувачений ОСОБА_4 ) покликав дядька ОСОБА_10 . Останній вийшовши із своє кімнати, почав спускатися по сходах на перший поверх, під час чого викрикував, погрожував йому (обвинуваченому ОСОБА_4 ) фізичною розправою, вступом з ним у статеві відносини неприроднім способом. Спустившись до першого поверху ОСОБА_10 взяв його (обвинуваченого ОСОБА_4 ) за верхній одяг руками та почав шарпати, наніс один удар йому в живіт. Притиснув до стіни коридору, розвернув його (обвинуваченого ОСОБА_4 ) спиною до свого обличчя обхопив обома руками його (обвинуваченого ОСОБА_4 ) за тулуб таким чином, що руки ОСОБА_10 сходилися в лівій частині тулубу обвинуваченого ОСОБА_4 , вище талії. Від таких дій потерпілого він (обвинуваченого ОСОБА_4 ) впав на коліна біля «батареї». При цьому, під час конфлікту ОСОБА_10 погрожував йому (обвинуваченому ОСОБА_4 ) фізичною розправою та вступом з ним у статеві зносини неприроднім способом. Таку погрозу фізичною розправою він (обвинувачений ОСОБА_4 ) розцінював, як реальну, оскільки ОСОБА_10 неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання наносив тілесні ушкодження йому (обвинуваченому ОСОБА_4 ) та членам його сім`ї. Під час конфлікту він (обвинувачений) кликав свого батька ОСОБА_6 , проте останній напевно не чув.
Перебуваючи на колінах він (обвинувачений) намагався піднятися, оперся руками на «батарею», яка на стіні коридору та почув, як із неї на підлогу впав великий металевий ключ до замка. На батареї правою рукою він (обвинувачений ОСОБА_4 ) нащупав ніж, яким відмахуючись від ОСОБА_10 наніс йому ( ОСОБА_10 ) один удар ножем в ділянку нижніх кінцівок, праву чи ліву не пригадує. Від цього удару ОСОБА_10 , ще сильніше почав стискати його (обвинуваченого). Тоді він (обвинувачений) далі відмахувався. Як саме конкретно, наносилися удари він (обвинувачений) не пригадує. Після цього ОСОБА_10 відпустив його (обвинуваченого) та відійшов назад, опершись спиною на стіну. Він (обвинувачений) побачив кров, і йому стало погано, тоді він вийшов на вулицю. Перебуваючи в шоці, він (обвинувачений) зателефонував на «швидку», намагався зателефонувати в поліцію, проте невірно набрав номер, зателефонував до «хресного». Про ці дзвінки він (обвинувачений) дізнався перевіряючи журнал дзвінків у мобільному телефоні. Куди саме він кинув ніж з яким вийшов на вулицю не пригадує, оскільки в цей момент нічого не пам`ятає. Йому (обвинуваченому) було погано, він дуже перелякався. Тому, пішов кудись по селі, куди саме ходив і скільки часу не пригадує. У вчиненому кається, вбивати дядька не хотів, боявся його та дуже переживав, щоб він не зробив чогось його молодшим братам.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні надала суду такі покази: 30.01. 2018 року увечері вона (потерпіла ОСОБА_8 ) перебувала за місцем проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Після обіду додому прийшов ОСОБА_10 , який був трохи випивший, із собою приніс пляшку саморобного коньяку. ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та вона ( ОСОБА_8 ) почали розпивати спиртне за місцем проживання. Закінчивши, розійшлися по кімнатах ОСОБА_10 та вона ( ОСОБА_8 ) дивилися телевізор у своїй кімнаті. Пізно увечері з коридору першого поверху хтось покликав ОСОБА_12 , хто це був вона не пізнала по голосу. ОСОБА_13 встав та вийшов з кімнати. Його ( ОСОБА_10 ) не було приблизно 30 хв., вона (потерпіла) чула, якійсь голоси, проте не придала цьому уваги. Через пів години, вона (потерпіла) вийшла з кімнати та побачила, що в коридорі на першому поверсі під стіною сидить ОСОБА_13 , на що подумала, що він спить, крові не бачила. Спустилася вниз до першого поверху, чого саме не пригадує, і тоді побачила кров, точніше відчула, оскільки в неї вступила. Самої події не бачила.
Обвинувачений ОСОБА_4 є дуже гарним хлопцем, доглядає за своїми молодшими братами, готує їжу, часто зустрічав її (потерпілу) з роботи. Загиблий ОСОБА_10 коли «напивався» то чіплявся до неї до дітей, викрикав, застосовував силу. Жодний претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має. Просить суд не призначати йому покарання пов`язане з позбавленням волі .
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні надав суду такі покази: обвинувачений ОСОБА_4 є його похресником. В ніч з 30.01. 2018 року на 31.01. 2018 року йому на телефон зателефонував ОСОБА_4 та розповів про конфлікт із ОСОБА_10 . На що він (свідок) сказав обвинуваченому іти додому та викликати швидку. По самому факту злочину йому конкретні обставини не відомі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного вище злочинного діяння доведена доказами наданими стороною обвинувачення, а саме:
протоколом огляду місця події від 31. 01. 2018 року, з якого слідує, що місцем події є коридор першого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 . Із цього протоколу та фототаблиці до нього видно місце розташування трупа ОСОБА_10 , колото різаних ран на трупі, та речових доказів, слідів крові на елементах будинку та інтер`єру.
Протоколом проведення слідчого експеременту від 08.02. 2018 року та відеозаписом проведення слідчого експеременту. З яких слідує, що обвинувачений при проведенні слідчого експеременту показав візуально, з участю статиста, як саме розвивалися події 30.01. 2018 року. Вказаними доказами підтверджуються покази обвинуваченого ОСОБА_4 надані суду у судовому засіданні.
Висновком експерта № 18/2018 від 26.02. 2018 року з якого слідує, що смерть ОСОБА_10 , 1962 р.н., настала ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок колото-різаного поранення правого стегна з ушкодженням стегнової артерії, що привело до гострого малокрів`я. Морфологічних ознак будь-яких захворювань, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням смерті, не виявлено. При експертизі трупа виявлено 5 колото-різаних поранень та одну рвану рану на нижніх кінцівках, одна з яких (внутрішня поверхня правого стегна в середній третині) з ушкодженням правої стегнової артерії. Колото-різані пораненні могли утворитися за декілька хвилин до смерті (близько 0,5 години) від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який міг мати одне лезо і обух, або 2 леза, одне з яких було притупленим, колото-різане поранення правого стегна з ушкодженням стегнової артерії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення. Колото-різані поранення без ушкодження магістральних судин відносяться до легких тілесних ушкоджень. Рвана рана на передній поверхні лівої гомілки могла утворитись незадовго до смерті, вірогідно при падінні і контакті з тупим предметом (ребро батареї опалення, край сходинки, тощо) і відноситься до легкого тілесного ушкодження. При судово - токсикологічній експертизі крові і сечі від трупа виявлено етиловий спирт в кількості в крові - 3,69 проміле, в сечі - 4,55 проміле, що у живих осіб відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-імунологічній експертизі крові від трупа - кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти- В за ізосерологічною системою АВО. Згідно результатів гістологічного дослідження всі ушкодження є прижиттєвими і могли утворитись за декілька десятків хвилин до смерті. Колото-різане поранення на внутрішній поверхні правого стегна з ушкодженням стегнової артерії глибиною раневого каналу до 6 см мало напрямок зліва знизу вверх направо.
Висновком експерта № 28/2018 року від 15.03. 2018 року з якого слідує, що тілесні ушкодження виявлені на нижніх кінцівках у потерпілого гр. ОСОБА_10 1962 р. н., могли бути спричинені при обставинах, на які вказав підозрюваний гр. ОСОБА_4 , 2000 р. н. на допиті та під час слідчого експерименту. Слід зазначити, що підозрюваний гр. ОСОБА_4 під час слідчого експерименту не пам`ятав кількість ударів ножем потерпілому, але чітко вказує на один удар знизу вверх зліва направо в ділянку правого стегна, який згідно «Висновку експерта» № 18/2018 від 29.02.2018 року (на схемі №1) і привів до ушкодження стегнової артерії, що зумовило настання смерті від гострої крововтрати. Колото-різані ушкодження на нижніх кінцівках утворились від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який міг мати одне лезо і обух, або 2 леза, одне з яких було притуплене. Рвана рана на передній поверхні лівої гомілки могла утворитися при контакті з тупим предметом, вірогідно при падінні на такий (ребро батареї, край сходинки, тощо).
Висновком експерта № 15/2018 мк від 15.02. 2018 року з якого слідує, що при проведені судово-медичної експертизи у відділені судово-медичної криміналістики клаптя шкіри від трупа ОСОБА_10 було виявлено: одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке утворилось від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який міг мати одне лезо і обух, або два леза, одне з яких було притупленим.
Висновком експерта № 347/2018 від 14.02. 2018 року підтверджено діагноз за результат дослідження трупа ОСОБА_10 дефект стінки стегнової артерії та крововиливами в оточуючих м`яких тканинах з ознаками прижиттєвості. Гостра емфізема легень. Гостре малокрів`я органів. Жирова дистрофія печінки. Дистрофічні зміни нирок.
Висновком № 20/2018-мк від 14.03. 2018 року з якого слідує, що при судово-медичній експертизі у відділенні судово-медичної криміналістики одягу гр-на ОСОБА_10 було виявлено: на задній половинці спортивних штанів справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, яке утворилось від дії гострого, плоского колюче-ріжучого знаряддя, або предмета, тип заточки якого встановити не надається можливим, оскільки спортивні штани є трикотажними, а трикотаж має слабкі слідосприймаючі властивості через здатність до розтягу та розплетення трикотажних петель на кінцях, що в даному випадку і спостерігалось. Окрім того на передній половинці спортивних штанів з обох сторін було виявлено чотири невеликих наскрізних пошкодження механізм яких встановити не надається можливим через невеликі їх розміри та трикотажну структуру штанів. Проте враховуючи результати експериментів не виключено, що дані пошкодження на штанах можуть бути колото-різаними, а також бути спричиненими клинком ножа, який наданий на експертизу. На светрі сіро-чорного кольору було виявлено наскрізні розділення швів пришиву обох рукавів з частковим переходом на ліктьові шви морфологічні особливості яких дають підставу вважати їх розривами, які утворились внаслідок перерозтягу тканини, не виключено під час боротьби та самооборони.
Висновком експертизи №236/2018-ім від 26.02. 2018 року з якого слідує, що кров від трупа ОСОБА_10 , 1962 року народження, відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров від громадянина ОСОБА_4 , 2000 року народження, відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на марлевих тампонах зі змивами з ванни в ванній кімнаті (об`єкт №1), з підлоги в ванній (об`єкт №2), в зіскобі з рамки дверей (об`єкт №3), на марлевих тампонах зі змивами біля померлого АДРЕСА_2 (об`єкт №5), зі змивами біля померлого №2 (об`єкт 6), зі змивами біля померлого АДРЕСА_3 , виявлено кров людини та антиген H. Антигени А і В та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В - не виявлені. Таким чином можна припустити, що виявлена кров може походити від будь-якої особи з групою крові 0, з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 та від підозрюваного ОСОБА_4 . В слідах на марлевому тампоні зі змивами з холодильника (об`єкт №4) - вилученому протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено кров, видова належність якої не встановлена. В слідах на коробці сірників (згідно з постановою - змив РБК поруч померлого АДРЕСА_4 , крові не виявлено.
Висновком № 235/2018-ім від 27.02. 2018 року з якого слідує, що кров від трупа ОСОБА_10 , 1962 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров гр-на ОСОБА_6 , 1968 року народження відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А,анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров гр-ки ОСОБА_8 , 1964 року народження відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров гр-на ОСОБА_4 , 2000 року народження відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А,анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров гр-на ОСОБА_11 , 2003 року народження відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А,анти-В за ізосерологічною системою АВО. У слідах на правому кросівку (об`єкт №25), вилученого у ОСОБА_4 , знайдена кров людини та антиген Н ізосерологічної системи АВО. Антигени А,В та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не знайдені, що не виключає можливості походження даної крові від будь-якої особи з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВО, в тому числі, як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 . У слідах на куртці (об`єкти №№№№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18); на спортивних штанах (об`єкти №№19,20,21); на футболці чорного кольору (об`єкт №22); на футболці комбінованій ( об`єкти №№23,24)-( по постанові "светри "), на парі кросівок (об`єкти №№26,27,28,29,30,31,32,33,34) - речах, вилучених у ОСОБА_4 , крові не знайдено.
Висновком експерта № 488/2018-т від 07.02. 2018 року з якого слідує, що при судово-токсикологічній експертизі крові і сечі з трупа ОСОБА_10 , 1962 р.н. виявлено етиловий спирт в кількості: в крові - 3,69 (проміле), в сечі 4,55 (проміле). Не виявлено: метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів.
Висновком експерта № 12 /2018 від 01.02. 2018 року, з якого слідує, що при огляді у гр. ОСОБА_4 , 2000 р.н., виявлено на передній черевній стінці, вище пупка синець. Дане тілесне ушкодження могло утворитись 30 січня 2018 року від дії тупого предмету, яким міг бути удар таким предметом (кулаком), не було загрозливим для життя в момент заподіяння, не могло утворитись при падінні з висоти власного росту на площину, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня.
Листом № 639 від 23.03. 2018 року КЗЛОРЛОЦЕМДМК з якого слідує, що 30.01. 2018 р. о 23 год. 38 хв., на КЗЛОРЛОЦЕМДМК зафіксовано виклик швидкої медичної допомоги № 421, за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу: «50 років чоловік, кровотеча». Згідно картки виклику швидкої медичної допомоги (Ф. 109/о) № 421, від 30.01. 2018 р.: виклик здійснював - родич. О 23 год. 39 хв. на даний виклик виїхала бригада швидкої медичної допомоги № 26, у складі: лікар з медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ОСОБА_14 , фельдшер з медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ОСОБА_15 , молодша м/с бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ОСОБА_16 . Час прибуття бригади на місце виклику 23 год. 49 хв. Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги (Ф. ПО/о) № 421, від 30.01.2018р., пацієнт - ОСОБА_10 50 років; діагноз - Смерть до приїзду бригади. Після огляду та констатації смерті, лікарем бригади Е(Ш)МД повідомлено відповідального лікаря оперативного відділу та Пустомитівський ВП. Тіло пацієнта залишено на місці.
Речовими доказами (Постанова про визнання речовими доказами від 31.01. 2018 року): тапочки, змиви речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, зими речовини бурого кольору з ванни, змиви речовини бурого кольору з холодильника, пару кросівок білого кольору, гумові тапочки зі слідами речовини бурого кольору, ніж, чотири прозорі липкі стрічки зі слідами рук, змиви речовини бурого кольору вилучені з прибудинкової території, дерев`яну палицю, штани чорного кольору.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України, що виконана стороною обвинувачення суд вважає не вірною. Зазначений висновок суду слідує із такого:
диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України, крім іншого, передбачає умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Стороною обвинувачення сформулювано обвинувачення ОСОБА_4 , як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть ОСОБА_10 .
Згідно п. 22 постанови ПВСУ від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», крім іншого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

З показів обвинуваченого ОСОБА_4 та доказів у справі, крім іншого, слідує наступне:
потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив напад на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час нападу потерпілий ОСОБА_10 наніс однин удар рукою в живіт обвинуваченого ОСОБА_4 .
Висновком експерта № 12 /2018 від 01.02. 2018 року, з якого слідує, що при огляді у гр. ОСОБА_4 , 2000 р.н., виявлено на передній черевній стінці, вище пупка синець. Дане тілесне ушкодження могло утворитись 30 січня 2018 року від дії тупого предмету, яким міг бути удар таким предметом (кулаком), не було загрозливим для життя в момент заподіяння, не могло утворитись при падінні з висоти власного росту на площину, відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Відповідно до п.п. 1, 2 Постанови ПВСУ від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії судам необхідно беззастережно додержувати вимог ч. 3 ст. 27 Конституції України і ст. 36 КК, враховуючи те, що відповідно до закону кожна особа має право на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання незалежно від можливості уникнути його або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

З показів обвинуваченого ОСОБА_4 : під час конфлікту потерпілий ОСОБА_10 погрожував обвинуваченому ОСОБА_4 фізичною розправою та вступом з ним у статеві зносини неприроднім способом. Таку погрозу фізичною розправою обвинувачений ОСОБА_4 розцінював, як реальну, оскільки потерпілий ОСОБА_10 неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання наносив тілесні ушкодження обвинуваченому ОСОБА_4 та членам його сім`ї, потерпілій ОСОБА_8 .

З показів потерпілої ОСОБА_8 : загиблий ОСОБА_10 коли напивався то чіплявся до неї до дітей, викрикав, застосовував силу.
Враховуючи зазначене вище, на думку суду, покази обвинуваченого ОСОБА_4 , які не спростовані стороною обвинувачення, в частині того, що обвинувачений ОСОБА_4 розцінював погрозу потерпілого ОСОБА_10 фізичною розправою, як реальну а також факт нападу потерпілого ОСОБА_10 на нього (обвинуваченого) є правдивим та відповідають доказам у справі: а саме показам потерпілої ОСОБА_8 та Висновку експерта № 12 /2018 від 01.02. 2018 року.
Таким чином, на думку суду у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 виник стан необхідно оборони, в розумінні ч. 1 ст. 36 КК України, у зв`язку з нападом на нього потерпілого ОСОБА_10 .
Судом встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 , як це зазначено вище, не суперечать доказам у кримінальному провадженні та стороною обвинувачення не спростовано.

Із обставин встановлених судом слідує:

30.01. 2018 року о 23:30 год. в коридорі першого поверху житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив напад на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

вказаний напад мав раптовий характер, під час нападу потерпілий ОСОБА_10 спричинив обвинуваченому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження;

погрози потерпілого ОСОБА_10 неповнолітній обвинувачений сприймав реально;

спричиненням тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_4 напад закінчений не був та продовжувалося подальше застосування насильства потерпілого щодо обвинуваченого;

умисел потерпілого ОСОБА_10 був спрямований на заподіяння обвинуваченому ОСОБА_4 ;

протиправні дії потерпілого ОСОБА_10 щодо обвинуваченому ОСОБА_4 були припиненні внаслідок заподіяння обвинуваченим потерпілого п`яти ударів ножем в ділянку нижніх кінцівок, чим спричинено потерпілому п`ять колото - різаних поранень;

засіб нанесення потерпілому п`яти колото - різаних поранень не був спеціально підготовлений обвинуваченим;

удари ножем потерпілому наносилися обвинуваченим, коли останній перебував на колінах спиною до потерпілого, який в цей час здійснював на обвинуваченого фізичний вплив;

локалізація п`яти колото - різаних поранень у потерпілого, свідчить що такі наносилися не у життєво - важливі органи,

ці факти вказують на наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 умислу на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, який виник на підставі необхідної оборони з перевищенням меж такої, умисел в обвинуваченого ОСОБА_4 на позбавлення життя ОСОБА_10 був відсутній при вчиненні злочину, протилежного стороною обвинувачення не доведено.

Проте, з урахуванням того, що: потерпілий ОСОБА_10 перебував у тяжкому ступені алкогольного сп`яніння; характер його дій, які виразилися у заподіянні легкого тілесного ушкодження обвинуваченому; потерпілий не вчиняв стосовно обвинуваченого дій, які могли б свідчити про реальну загрозу життю обвинуваченого; на підлозі лежав металевий дверний ключ довжиною 10 см., який обвинувачений не намагався використати з метою захисту, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_10 тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, що згідно ч. 3 ст. 36 КК України є перевищенням меж необхідної оборони. З цих же підстав суд вважає не обґрунтованою позицію сторони захисту, в частині того, що в діях обвинуваченого відсутня перевищення меж необхідної оборони.

Таким чином, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, внаслідок чого наступила смерть потерпілого ОСОБА_10 . За змістом п. 4 Постанови ПВСУ від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» коли при перевищенні меж необхідної оборони чи заходів, необхідних для затримання злочинця, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст. 124 КК.

Відтак, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 124 КК України.

За злочин вчинений ОСОБА_4 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав частко, активно сприяв розкриттю злочину, вчиняючи злочин був неповнолітнім, ці обставини суд враховує як такі, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності на які покликаються сторона обвинувачення та захисту, враховуючи:
особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який:
народився ІНФОРМАЦІЯ_5 /Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.10. 2000 року/, на теперішній час є неповнолітнім;
раніше не судимий /Довідка 90-31012018/46024 за станом на 31.01. 2018 року/;
має постійне місце проживання де і зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) /Довідка № 2746 від 07.08. 2017 року, видана КП «Скнилівок»/;
за місцем проживання характеризується позитивно /Характеристика № 107 від 31.01. 2018 року/;
рівень психічного розвитку ОСОБА_4 відповідає його фактичному вікові; під час інкримінованих йому дій ОСОБА_4 , не перебував у стані фізіологічного афекту та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання; притаманна ОСОБА_17 підвищена мінливість настрою була значно підсилена вживанням алкогольних напоїв, що вплинуло на його поведінку у досліджуваній ситуації; із урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_4 здатний розуміти характер і фактичний перебіг власних дій, керувати ними та передбачати їхні наслідки (Висновок судово психіатричного експерта № 77 від 08.02. 2018 року);
на психо неврологічному обліку не перебуває /Довідка № 43 від 02.02. 2018 року, Довідка № 422 від 02.02. 2018 рок/;
є студентом другого курсу Новороздільського професійного ліцею / Довідка № 48 від 16.01. 2017 року, видана навчальним закладом/;
за місцем навчання характеризується позитивно /Характеристика б/н. видана навчальним закладом/;
обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого;
відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого;
беручи до уваги те, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 124 КК України, який вчинений обвинуваченим є життя, здоров`я особи;
те що прямого умислу на позбавлення життя потерпілого в обвинуваченого не було;
те, що обвинувачений протягом часу від вчинення злочину до ухвалення судом вироку усвідомив протиправність свого злочинного діяння, яке було вчинене ним, наслідком якого стала загибель потерпілого, (згідно ст. 3 Конституції України життя людини є найвищою соціальною цінністю);
те, що дружина загиблого (потерпіла ОСОБА_8 ) претензій до обвинуваченого не має, просить суд волі його не позбавляти;
суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкцій статті КК, яка передбачає покарання за вчинений ним (обвинуваченим) злочин, у виді громадських робіт. Оскільки: санкція ст. 124 КК України, передбачає такі види покарань та їхні строки: громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
За змістом ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується, та як зазначено вище виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що також свідчить про відсутність підстав для застосування покарання у виді арешту. Обвинувачений не працює, постійне місце праці відсутнє, тому покарання у виді виправних робіт є недоцільним.
На думку суду, такий вид покарання, як громадські роботи на строк, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 100 КК України, буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 1 144, 00 грн., у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
змиви речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, зими речовини бурого кольору з ванни, змиви речовини бурого кольору з холодильника, , гумові тапочки зі слідами речовини бурого кольору, ніж, чотири прозорі липкі стрічки зі слідами рук, змиви речовини бурого кольору вилучені з прибудинкової території, дерев`яну палицю, штани чорного кольору, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
тапочки, пару кросівок білого кольору слід повернути законним володільцям за місцем вилучення АДРЕСА_1 .
Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті відповідно до ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.01. 2018 року у справі № 450/276/18, у виді арешту на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000169, в частині тапочок, пари кросівок білого кольору, слід скасувати.
Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового розгляду у виді особистого закінчився. Сторони кримінального провадження клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли. Таким чином, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 100 /сто / годин.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Львівського науково дослідного експертно криміналістичного центру 1 144,00 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті відповідно до ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.01. 2018 року у справі № 450/276/18, у виді арешту на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000169, в частині тапочок, пари кросівок білого кольору,- скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні:
змиви речовини бурого кольору з підлоги ванної кімнати, зими речовини бурого кольору з ванни, змиви речовини бурого кольору з холодильника, , гумові тапочки зі слідами речовини бурого кольору, ніж, чотири прозорі липкі стрічки зі слідами рук, змиви речовини бурого кольору вилучені з прибудинкової території, дерев`яну палицю, штани чорного кольору, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
тапочки, пару кросівок білого кольору,- повернути законним володільцям за місцем вилучення АДРЕСА_1 .
Вирок суду звернути до виконання після набрання ним законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення апеляційним судом.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1