В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 26.06.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Котовка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта повна середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за умисний, корисливий, злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив повторно новий, умисний, корисливий, злочин проти власності при наступних обставинах.
24.06.2018 року близько 11:00 год. у с. Котовка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , умисно, маючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу пройшов на подвір`я, яке розташоване по АДРЕСА_1 , звідки повторно, таємно викрав належний ОСОБА_5 велосипед назви «Україна» вартістю 1 346,66 грн. Заволодівши викраденим та отримавши його в своє повне розпорядження ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим потерпілій спричинив матеріальний збиток.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав суду, що 24.06.2018 року проходячи через подвір`я ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 побачив біля сараю велосипед «Україна», який взяв з метою доїхати до місця свого фактичного проживання, де проживає з співмешканкою. В тому, що сталося розкаюється просить не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
За думками прокурора та обвинуваченого проведення засідання можливе без участі потерпілої, не вважали її явку необхідною, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за відсутності потерпілої.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

При обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

Так, в матеріалах справи міститься довідка-характеристика на ОСОБА_4 з якої вбачається, що останній за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок особистого майна громадян. Згідно відомостей лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває на обліку.

З врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше судимий, провину визнав повністю, в скоєному розкаявся, тож суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Таке переконання суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти власності, за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та продовжив вчиняти аналогічне діяння, які містять склад злочину передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказане свідчити про свідоме нехтування обвинуваченим ОСОБА_4 правил встановлених в суспільстві в частині охорони права власності, вказане також свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, тому єдиним і достатнім для виправлення обвинуваченого є покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям такого, оскільки в іншому випадку не буде досягнуто мети призначення покарання.
Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 цієї ж Постанови, у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі, остаточно призначивши покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, а саме: до покарання, обраного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком.

Судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 572,00 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_4 покарання, частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати з проведення експертизи в розмірі 572,00 грн.

Речові докази: велосипед «Україна», який було передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній як законному володільцю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1