УХВАЛА
06 червня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забуяння Макарівського району
Київської області, громадянина України, зареєстрованого за
адресою:
АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.
В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що судом першої інстанції призначене надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. На його думку, судом безпідставно призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції призначив покарання, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки є дві обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 та його активне сприяння в розкритті злочину. Він зазначає, що суд також врахував дані про особу обвинуваченого, проте не вказав, з яких мотивів він дійшов висновку про те, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
З огляду на викладене, апелянт зазначає, що призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання є невиправдано м`яким та явно несправедливим, а тому вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що 04березня 2018 року приблизно в 23 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: м. Київ, вул. Стельмаха, буд. 5, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно від потерпілого ОСОБА_7 , скориставшись зайнятістю останнього, шляхом вільного доступу викрав майно, яке належить останньому, а саме: мобільний телефон марки «Леново» вартістю 3000 грн. 00 коп. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3000 грн. 00 коп.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Висновки суду в частині доведення винуватості ОСОБА_5 та кваліфікації його дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилаючись на вказану норму закону, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі цього суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до середньої тяжкості.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений визнав свою вину, розповів за яких обставин вчинив злочин та що спонукало до його вчинення, зобов`язувався в подальшому не вчиняти злочини та надав показання як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, визнавши свою вину, щиро розкаявся у вчиненому.
На думку колегії суддів, ці обставини свідчать про щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, а тому суд першої інстанції правильно визнав їх обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції обґрунтовано не встановлено.
Призначаючи покарання, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, сирота, його молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання, навчається, а відтак, на думку суду першої інстанції, є за доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_7 не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , викрадене майно йому повернуто, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що між ними наступило примирення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 сплатив штраф, призначений вироком суду, що свідчить про його бажання усунути негативні наслідки від вчиненого злочину та стати на шлях виправлення, а тому це не може бути не взято судом до уваги.
Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений є сиротою, навчається в професійному технічному училищі, перебуває на повному утриманні держави, отримує стипендію в розмірі 1000 грн.
Крім того, колегія суддів не може не взяти до уваги те, що за місцем проживання на обвинуваченого заяв та скарг не надходили, на обліку лікарів психолога та нарколога не перебуває.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
За таких обставин, на думкуколегії суддів, призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3