Провадження № 11-кп/4820/87/18
Справа № 670/341/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000092 від 12 квітня 2018 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калюсик Віньковецького району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

За вироком суду, ОСОБА_7 , перебуваючи на території приміщення магазину-кафетерію, розташованого по АДРЕСА_1 , 11.04.2018 року близько 21 год. під час суперечки із ОСОБА_8 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс два удари кулаком лівої руки в ділянку шиї ОСОБА_8 . Від ударів той впав на землю. Після падіння ОСОБА_7 наніс йому ще п`ять ударів ногами в тулуб, спричинивши тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому правої ключиці в середній третині діафіза із зміщенням уламків, післятравматичну брахіоплексипатію справа, набряк м`яких тканин та саден шкіри в ділянці шиї та спини, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Непогоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Вирок в зазначеній частині вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Суд не взяв до уваги те, що слідчий в клопотанні про проведення судово-медичної експертизи передчасно зробив висновок, що тілесні ушкодження потерпілому наніс саме він. Крім того, на вирішення експертизи не було поставлене питання: «Чи могли утворитися такі тілесні ушкодження від падіння з драбини?», що в даному провадженні має значення.
Судом не враховано, що слідчий експеримент проведений із порушенням вимог ст. 240 КПК України, оскільки такий мав проводитися у максимально приближеній до події обстановці. Так, згідно показів усіх учасників, подія відбувалась о 21 годині, проте даний експеримент проводився у світлу пору доби.
Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на показання очевидців події, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а посилався тільки на пояснення мами та рідної сестри потерпілого, які є зацікавленими особами.
Також, при розгляді справи, не було допитано судово-медичного експерта, хоча підстави для виклику та допиту його були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав, наведених у ній, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, за які його засуджено, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні зазначеного злочину не визнав, проте в судовому засіданні не заперечував, що 11 квітня 2018 року о 21 годині в с. Калюсик Віньковецького району, неподалік магазину, між ним та потерпілим ОСОБА_8 виник конфлікт та того, що він вдарив останнього кулаком лівої руки в обличчя, однак виклав свою версію подій.

Натомість, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , стверджується, що 11 квітня 2018 року близько 21 години в с. Калюсик Віньковецького району, неподалік магазину, він підійшов та сів на край лавочки, де чоловіки розпивали пиво. Зробив їм зауваження, що у вечірній час лунають крики. В цей час до нього підійшов ОСОБА_7 та мовчки наніс два удари лівою рукою в шию ззаду і збоку. Від ударів він впав на землю. Той підійшов зі сторони голови і ногами наносив удари в спину.

Окрім того, об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , 12 квітня 2018 року, звернувся із заявою до Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, в якій зазначив, що 11 квітня 2018 року близько 21 години перебуваючи в с. Калюсик Віньковецького району по вул. Центральній неподалік магазину, під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження (а.п. 7);

Вказане узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_15 , відповідно до яких, 11 квітня 2018 року о 21 годині ОСОБА_8 весь був в пилюці, футболка надірвана, повний рот крові. Повідомив, що його побив ОСОБА_7 і зламав руку.

При цьому даними висновку експерта № 90 від 25 квітня 2018 року, підтверджується, що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому правої ключиці в середній третині діафіза із зміщенням уламків, після травматичну брахіоплексипатію справа, набряк м`яких тканин та саден шкіри в ділянці шиї та спини, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я (а.п.89).

Вказане також узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка повідомила, що бачила як ОСОБА_7 бив її сина ногами. Вона в цей час стояла біля гаража, який розташований близько 6 метрів від столиків, за якими сиділи чоловіки. ОСОБА_7 стояв біля голови потерпілого і наносив ногами удари, коли той лежав. Наніс 4-5 ударів в спину та плече.

Беручи до уваги усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому, його дії кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий в клопотанні про проведення судово-медичної експертизи передчасно зробив висновок, що тілесні ушкодження потерпілому наніс саме ОСОБА_7 , апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 12.04.2018 року звернувся до СВ Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо нього саме ОСОБА_7 (а.п.7). Отже, саме з урахуванням вказаної заяви слідчим ставились питання експерту.

Окрім того, відповідно до даних висновку експерта № 90 від 25 квітня 2018 року, тілесні ушкодження у виді саден шкіри обличчя у ОСОБА_8 з`явились за декілька діб до 11 квітня 2018 року та у причинному зв`язку із подіями, які відбулися, не перебували.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому правої ключиці в середній третині діафіза із зміщенням уламків, після травматичної брахіоплексипатії справа, набряку м`яких тканин та саден шкіри в ділянці шиї та спини, виявлені у потерпілого 11 квітня 2018 року, були отриманні останнім раніше, є надуманими та на увагу суду не заслуговують. Зокрема, встановлено, що такі отримані саме 11 квітня 2018 року, а інші раніше за декілька днів.

Посилання апелянта на те, що судом слід визнати недопустимими дані протоколу проведення слідчого експерименту, оскільки такий проводився у світлу пору доби, а подія відбулася о 21 год., коли було темно, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної дії, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Так, слідчий експеримент має проводитися у максимально приближеній до події обстановці. Проведення експерименту в ту ж пору доби має істотне значення тоді, коли має бути перевірена можливість особи орієнтуватися на місцевості, наприклад, у темряві чи світлу пору доби.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту (а.п.33), він проводився 24 квітня о 17 год. 30 хв., тобто у світлу пору доби.

Разом з тим, допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснила, що хоч подія відбувалась у темну пору доби, після 20 години, місце біля лавки, де сидів її син, вона могла детально бачити, оскільки освітлювалось штучно, при цьому показала механізм нанесення тілесних ушкоджень її сину, який узгоджується з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Отже, будь-яких порушень вимог ст. 240 КПК України при проведенні слідчого експерименту колегією суддів не встановлено, а тому визнавати відомості, які в ньому містяться, недопустимими доказами, з підстави зазначеної обвинуваченим, апеляційний суд не вбачає.

Також, на стадії досудового розслідування жодних скарг на неправомірні дії слідчого ОСОБА_7 не подавалися.

Твердження про те, що судом не враховані покази очевидців події, а взяті до уваги лише покази мами та сестри потерпілого, не заслуговують на увагу суду.
Так, судом враховані пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили той факт, що після 21 год. 11 квітня 2018 року ОСОБА_7 купляв пиво в магазині, а потерпілий ОСОБА_8 сидів на території магазину з ознаками алкогольного сп`яніння, з подертою шкірою на обличчі. Суд дослідив їх покази, послався на них у вироку та дав їм належну оцінку.
Що стосується показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , то вони є логічними, послідовними, підтвердженими результатами проведеного слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_16 (а. п. 34-43), кожен з яких окремо повідомляє про місце, механізм, кількість і характер нанесених ушкоджень потерпілому. Отже, відсутні підстави вважати їх неправдивими, а тому суд першої інстанції правильно взяв до уваги зазначені покази як належні та допустимі докази у справі.
Окрім того, в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив той факт, що між ним та потерпілим виник конфлікт 11.04.2018 року о 21 год. та те, що він вдарив ОСОБА_8 кулаком руки в обличчя.

Посилання апелянта на те, що судом безпідставно не було допитано судово-медичного експерта, апеляційний суд відхиляє. Так, кожна сторона судового процесу має право звернутися до суду із клопотанням про виклик експерта для його допиту. Однак, такі до суду не надходили.
Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вона не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12 червня 2018 року в кримінальному провадженні № 0000092 від 12 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
На неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Суддя Хмельницького
апеляційного суду ОСОБА_2