УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/111/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 389 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
02 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Очеретянка Червоноармійського району Житомирської області, громадянку України, з базовою загальною середньою освітою, незаміжню, непрацюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 06.04.2017 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до 140 годин громадських робіт,-
обвинуваченої за ч.2 ст.389 КК України, -
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді 4 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.04.2017 року призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 місяці 5 днів арешту. Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зазначає, що ОСОБА_7 ухилилася від відпрацювання громадських робіт та без поважних причин не відпрацювала 84 години громадських робіт із 140 годин призначених судом, чим вчинила новий злочин. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином не врахував наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої, а саме рецидив злочинів. Не врахована судом негативна характеристика обвинуваченої за місцем проживання, тому вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є недостатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено їй покарання у вигляді арешту строком 1 (місяць).
Відповідно до ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.04.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць 5 (п`яти) днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, ОСОБА_7 була засуджена 06.04.2017 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт.
05.07.2017 року ОСОБА_7 працівником Пулинського районного сектору з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації під розписку було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт та наслідки ухилення від відбування вказаного покарання.
Цього ж дня, ОСОБА_7 за місцем її проживання було направлено для відбування покарання до Очеретянської сільської ради по вул. Шевченка, 29 у с.Очеретянка Пулинського району Житомирської області.
Розпорядженням сільського голови Очеретянської сільської ради №41 від 25.07.2017 року ОСОБА_7 прийнято для відбування громадських робіт та складено графік відбування громадських робіт на об`єктах сільської ради.
З 26 липня по 31 серпня 2017 року ОСОБА_7 відбула 56 годин громадських робіт. Однак, починаючи з 01 вересня 2017 року по 30 січня 2018 року, ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, без поважних причин ухилилася від відбування покарання, не відбувши жодної години громадських робіт у цей період. Невідбута частина покарання становить 84 години громадських робіт.
Заслухавши доповідача, думку прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів досліджених під час судового розгляду та наведених у вироку суду і прокурором не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як умисне ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що вчинене нею кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а також те, що ОСОБА_7 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується негативно, схильна до вживання спиртних напоїв та раніше судима.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 судом визнано рецидив злочинів. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом першої інстанції не встановлено.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції взяв до уваги та врахував всі ті обставини, на які прокурор посилається в своїй апеляційній скарзі.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування судом зазначених обставин, апеляційний суд вважає безпідставними.
Покарання призначене обвинуваченій ОСОБА_7 в межах санкції ч.2 ст.389 КК України з урахуванням вимог ст.60 КК України.
У відповідності до вимог ч.1 ст.71 та п.4 ч.1 ст.72 КК України обвинуваченій ОСОБА_7 остаточно призначено судом першої інстанції покарання у виді 1 місяця 5 днів арешту шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.04.2017 року за ч.1 ст.185 КК України (5 днів арешту).
Апеляційний суд вважає, що таке покарання для ОСОБА_7 є необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, та на переконання колегії суддів є справедливим і відповідним меті покарання.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду протягом трьох місяців.

Судді: