490/4460/18 31.07.2018
н/п 1-кс/490/5037/2018
Справа № 490/4460/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2018 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0006091 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2015 року підозрюваній:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, громадянці України, національність українка, з середньо-спеціальною освітою, заміжньої, раніше не судимої, не працюючої, пенсіонерки, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_5
підозрювана ОСОБА_3 , захисники адвокат ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено суть кримінального правопорушення, що полягає у наступному, що у невстановлений час, але не пізніше грудня 2015 року, ОСОБА_3 , при невстановлених слідством обставинах отримала інформацію про наявність квартири за адресою: АДРЕСА_3 , власник якої помер, а спадкоємець ОСОБА_7 , свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримував. Тоді в ОСОБА_3 , виник злочинний намір на заволодіння шляхом обману зазначеною квартирою. З цією метою ОСОБА_3 , розробила план злочинних дій відповідно до якого, у невстановлений органом досудового розслідування час та в невстановленому місці, достовірно знаючи про те, що нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , їй не належить, підробила договір купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія, шляхом власноручного виконання у ньому підпису в графі «Покупець», згідно якого ОСОБА_3 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998 у ОСОБА_8 . Зазначений договір купівлі продажу було засвідчено директором ТБ «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія - ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 268 від 21.06.2018, підпис від імені ОСОБА_9 , у договорі № 625/1 купівлі продажу квартири від 25.09.1998, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 301 від 11.04.2014, підпис у договорі № 625/1 купівлі продажу квартири від 25.09.1998, у графі «Покупець» виконаний ОСОБА_3 , рукописний текст « ОСОБА_10 » у договорі № 625/1 купівлі продажу квартири від 25.09.1998, у графі «Покупець» виконаний ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 302 від 24.02.2016, відбиток печатки «ТОВАРНА БІРЖА УКРАЇНИСЬКА БІРЖА НЕРУХОМОСТІ М. МИКОЛАЇВ ФІЛІЯ» у договорі № 625/1 купівлі продажу квартири від 25.09.1998, нанесений не печаткою «ТОВАРНА БІРЖА УКРАЇНИСЬКА БІРЖА НЕРУХОМОСТІ М. МИКОЛАЇВ ФІЛІЯ».

За вказаних дій ОСОБА_3 підозрюється у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, з метою використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 05.12.2015, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що договір купівлі продажу нерухомого майна № 625/1 від 25.09.1998, є підробленим, продовжуючи діяти за злочинним планом, з метою державної реєстрації права власності та заволодіння квартирою АДРЕСА_4 , спадкоємцем якої являться ОСОБА_7 , прибула до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська 20, та використовуючи свій паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Заводським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, з відміткою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , надала державному реєстратору реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, підроблений договір купівлі продажу від 25.09.1998, який містить неправдиві відомості, про те, що ОСОБА_3 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998 у ОСОБА_8 .

Зазначений договір купівлі продажу було засвідчено директором ТБ «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія - ОСОБА_9 , при цьому маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, заповнила заяву щодо державної реєстрації права на нерухоме майно.

Будучи введеним в оману, державний реєстратор, на підставі поданих останньою документів, здійснив у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_4 , за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи № 140 від 25.01.2016, вартість нерухомого майна, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 16.12.2015, становить 420 924 гривні.

Своїми протиправними діями внаслідок заволодіння нерухомим майном, ОСОБА_3 , спричинила ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 420 924 гривень, що перевищує 600 неоподатковах мінімумів доходів громадян.

За вказаних дій ОСОБА_3 , підозрюється у використанні завідомо підробленого документ, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В подальшому у невстановлений час, але не пізніше 28.11.2015, невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 , підшукала ОСОБА_12 , в присутності останнього зустрілась із ОСОБА_3 , поблизу будинку АДРЕСА_5 та показала йому вказану квартиру, а також заявила ціну в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, яку вони мали намір отримати від продажу квартири. Довірившись ОСОБА_3 , і не підозрюючи злочинного походження права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлена особа на ім`я ОСОБА_11 , запропонувала придбати зазначену нерухомість ОСОБА_12 , якому про факти підроблення офіційних документів та незаконного заволодіння квартирою теж нічого відомо не було, і який погодився придбати квартиру.

Після чого, у невстановлений в ході досудового розслідування час та обставинах, але не пізніше 10.12.2015, ОСОБА_3 , придбала у невстановленої особи підроблені документи, а саме: довідку про склад сім`ї (Ф-3) № 4982 від 10.12.2015, ЖКП № 19, відповідно до якої ОСОБА_3 , дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № 303 від 26.02.2016: «Відбиток штампа «ПІВДЕНЬ» ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОНТОРА № 19», два відбитки печаток «ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬЕ ПІДПРИЄСТВО МИКОЛАЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ «ПІВДЕНЬ» ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОНТОРА № 19 ДЛЯ ДОВІДОК» в довідці № 4982 від 10.12.2015, виданий від імені ЖЕК № 19 на ім`я ОСОБА_3 , нанесені за допомогою кольорової копіювально-множильної техніки струменевим способом друку.

Крім того, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 381 від 10.05.2016: «підпис в графі «УПРАВЛЯЮЩИЙ ДОМОУПРАВЛЕНИЕМ» в довідці 4982 від 10.12.2015 виконаний не ОСОБА_13 , а іншою особою».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , 16.12.2015, відповідно до розробленого злочинного плану, прибула в офіс приватного нотаріуса ОСОБА_14 , у м. Миколаєві, та вдаючи з себе добросовісного власника нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для посвідчення наступної нотаріальної дії продажу вказаного нерухомого майна, надала нотаріусу документи, що підтверджують її особу та право власності ОСОБА_3 , на квартиру, які містять відомості, що не відповідають дійсності, а саме довідку про склад сім`ї (Ф-3) № 4982 від 10.12.2015, ЖКП № 19, відповідно до якої ОСОБА_3 , мешкала за адресою: АДРЕСА_3 , договір купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія.

За вказаних дій ОСОБА_3 , підозрюється у використанні завідомо підробленого документ, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В подальшому ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що документи, які нею були надано для посвідчення нотаріальної дії купівлі продажу нерухомого майна, є підробленими, а нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 набуто у результаті протиправних дій, з корисливих мотивів, маючи умисел заволодіння грошовими коштами ОСОБА_15 , вдаючи добросовісного власника нерухомого майна, 16.12.2015 реалізувала нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 , отримавши за продаж нерухомого майна грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США., що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.12.2015, становить 351 750 гривень.

Своїми протиправними діями внаслідок реалізації нерухомого майна, ОСОБА_3 , спричинила ОСОБА_15 , матеріальну шкоду на суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.12.2015, становить 351 750 гривень та перевищує 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За вказаних дій ОСОБА_3 , підозрюється у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

30.07.2018 слідчим повідомлено ОСОБА_3 про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України.
Підозру ОСОБА_3 прокурор підтверджує зібраними доказами, зокрема: заявою та показаннями потерпілого ОСОБА_7 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення; договором купівлі продажу № 625/1 від 25 вересня 1998 року, зареєстрований на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія, згідно якого ОСОБА_3 , придбала зазначену квартиру 25.09.1998 у ОСОБА_8 ; висновком судової почеркознавчої експертизи №268 від 21.06.2018; висновком судової почеркознавчої експертизи № 301 від 11.04.2014; висновком судової технічної експертизи документів №302 від 24.02.2016; висновком оціночно-будівельної експертизи № 140 від 25.01.2016; відповіддю на запит ЖКП ММР «Південь»; договором купівлі продажу від 16.12.2015; показами свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 ; показами свідка ОСОБА_16 ; висновком судової технічної експертизи документів № 303 від 26.02.2016; висновком судової почеркознавчої експертизи № 381 від 10.05.2016; показами потерпілої ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, виникла необхідність застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні невеликої тяжкості злочину, середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від до дванадцяти років з конфіскацією майна.
З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному проваджені, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Допитана у якості підозрюваної ОСОБА_3 винуватою у вчинені злочину за вказаних вище обставин себе не визнає, із клопотанням слідчого не погоджується.
Захисник із клопотанням слідчого не погодився.
Заслухавши думку прокурора, який доводи клопотання підтримав, думку підозрюваної, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.
Частина 2 ч. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність у ОСОБА_3 ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судом оцінено репутацію підозрюваної, а саме ОСОБА_3 раніше не судима, не працює, є пенсіонеркою, не має постійного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років із конфіскацією майна, що свідчить про те, що перебуваючи в місцях не пов`язаних з триманням під вартою може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим оскільки ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації тривалий час не проживає, а постійне місце проживання у судовому засіданні стороною захисту документально не підтверджено.
Крім того, у разі застосування до ОСОБА_3 такого більш м`якого запобіжного заходу як домашній арешт, вона не буде позбавлена можливості спілкуватися з свідками за допомогою телекомунікаційних засобів, а, відповідно, не буде позбавлена можливості здійснювати вплив на цих свідків, інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.

Доводи захисника щодо недоведеності вини та необґрунтованої підозри вважаю передчасними.
Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.
При цьому, в даному випадку згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Враховуючи дані про особу підозрюваної, тяжкість злочину у якому підозрюється та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 184 КПК України у разі внесення застави має покласти на підозрювану обов`язки.
Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Одночасно ОСОБА_3 роз`яснюються вимоги ч. 8 ст. 182 КПК України, згідно з якою у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Керуючись ст.ст. 182,183,193,194,196,309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 вересня 2018 року включно.
Визначити ОСОБА_3 заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 176200 гривень за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_3 , слід негайно звільнити з під варти.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області у порядок та строки передбачені КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1