АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за апеляційними скаргами заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2018 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до злочинів невеликої тяжкості. При цьому обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, шкода завдана не була, що свідчить про можливість його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема зазначає, що судове рішення, окрім зазначення про щире каяття, не містить посилань на те, в чому саме полягає активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину та яким чином останній усунув заподіяну шкоду або відшкодував збитки, що є обов`язковими складовими для застосування положень ст. 45 КК України. Крім того відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» застосування у даному випадку положень ст. 45 КК України є неможливим, оскільки скоєні обвинуваченим злочини утворюють реальну сукупність.
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема зазначає, що висновки суду про активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину не відповідають фактичним обставинам, оскільки його злочині дії були виявлені та припинені працівниками правоохоронних органів, а матеріали справи не містять посилань про усунення заподіяної шкоди або відшкодування збитків, що є обов`язковими складовими для застосування положень ст. 45 КК України. Крім того суд не взяв до уваги, що обвинуваченим скоєно два злочини, що унеможливлює застосування положень ст. 45 КК України відповідно до диспозиції даної статті.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше умисного злочину невеликої тяжкості, крім корупційного, за умови якщо особа після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа

щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю

відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття

виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.

45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення

злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або

не завдано збитки.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної

особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає

свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання

виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання

особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги

в установленні невідомих їм обставин справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, судимостей не має.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, заявив про активне сприяння розкриттю злочинів та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (звукозапис до журналу судового засідання від 18.06.2018).
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_11 , яка погоджувала обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та підтримувала обвинувачення в суді першої інстанції, погодилась з наявністю підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та не заперечувала проти задоволення відповідного клопотання сторони захисту.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 та його захисник підтвердили факт щирого каяття обвинуваченого у інкримінованих йому злочинах та роз`яснили, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 активно сприяв розкриттю злочинів, оскільки за власною ініціативою розповів про обставини їх вчинення, які не були відомі органу досудового розслідування.
Твердження сторони захисту щодо активного сприяння розкриттю злочинів на стадії досудового розслідування шляхом повідомлення органу досудового розслідування обставин, які не були йому відомі, не оспорювалось прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та таке твердження не було спростовано в ході апеляційного розгляду.
Також колегія судів звертає увагу на те, що обвинувачення ОСОБА_8 не містить відомостей про спричинення ним певної шкоди державним чи громадським інтересам або інтересам певних юридичних або фізичних осіб, а тому у апеляційного суду немає підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні спричинено шкоду або завдано збитки.
У такому випадку невідшкодування збитків або неусунення заподіяної шкоду відповідно до рекомендацій постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 не може бути перешкодою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.5 КК України.
Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляцій про те, що інкриміновані ОСОБА_8 злочини вчинено у реальній сукупності, адже, як вбачається з обвинувального акту, у ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел на виготовлення та використання підроблених документів. Пособництво у підробленні документів він здійснював в межах реалізації злочинного умислу на використання цього документу в подальшому.
Отже ОСОБА_8 під час готування до вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, вчинив інший злочин, передбачений ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, і при цьому вчинення цих злочинів було поєднано спільним злочинним умислом, що дає достатні підстави оцінювати інкриміновані йому злочини як такі, що вчиненні в ідеальній сукупності.
Вчинення декількох злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурорів та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2018 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 45 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3