Справа № 384/254/18
Провадження № 1-кп/386/82/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000038 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: 07.06.2017 року Вільшанським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, 25.01.2018 року Вільшанським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 3 місяців 12 днів арешту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, :

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, при таких обставинах:

31 грудня 2017 року у період часу з 11години до 14 години ОСОБА_4 перебував у домоволодінні свого знайомого ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з господарем вживали спиртні напої. Близько 14 години ОСОБА_4 помітив на підвіконні в кімнаті житлового будинку мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT-У1195, який належить ОСОБА_5 .. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки мобільного телефону марки «Samsung» моделі GT-У1195.

З цією метою, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, шляхом вільного доступу, повторно, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення чужого майна, таємно, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені, з підвіконня в житловій кімнаті будинку домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT-У1195 з ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку експерта №91 від 12.03.2018року 250 гривень в середині якого знаходилась SIM карта мобільного оператора КиївСтар» вартістю згідно висновку експерта №91 від 12.03.2018 року 25 гривень.

В полальшому ОСОБА_4 з місця вчинення правопорушення зник, а вкраденим розпорядився на власний розсуд, як своїм, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 275 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю. Вказав що кримінальне правопорушення ним було вчинено за обставин викладених в обвинувальному акті.У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що їй кримінальним правопорушенням було завдано матеріальну шкоду, однак претензій до ОСОБА_4 не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до характеристики Вільшанської селищної ради від 12.03.18 р. по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно. (а/п- 98)

Згідно довідок Вільшанської ЦРЛ ОСОБА_4 не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра на обліку також не перебуває. Відповідно до довідки ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 раніше судимий.

У відповідності до наданої досудової доповіді Вільшанським районним сектором пробації Південного міжрегіонального управління, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 є високим.

Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, потерпілого, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Обставинами, що пом?якшують покарання обвинуваченого, суд згідно ст. 66 КК України враховує щире каяття.

Обставини встановлені, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст.67 КК України, рецедив злочинів.

При цьому суд приймає до уваги заяву ОСОБА_4 про надання оцінки його діям, та його щирому каяттю.

Такі виводи суду базуються на рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки , яких можна очікувати в зв?язку з відстрочкою.

Враховуючи національні та Європейські закони, характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, обставину, що обтяжують його покарання, обставину, що пом?якшує його покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без впливу, спричиненого відбуванням покарання, тобто без ізоляції від суспільства, йому доцільно обрати міру покарання передбачену в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, застосувати до нього ст. 75 КК України, що служитиме засудженому попередженням і він не скоюватиме нових злочинів.

Процесуальні витрати у данному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 100, 124,366-368,369, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання:

- ч.2 ст. 185 КК України на 3 ( три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні :

мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT-У1195 з ІМЕІ НОМЕР_1 в корпусі синього кольору, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1