Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5196/18
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2018 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст. ч.1 ст. 303 КПК України щодо бездіяльності прокурора прокуратури Черкаської області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви від 31.05.2018 щодо постановлення суддею Придніпровського районного суду Черкаській області ОСОБА_5 завідомо неправосудної ухвали від 16.05.2018, та зобов`язання уповноважених осіб прокуратури Черкаської області внести такі відомості відповідно до положень ст. 214 КПК України,

в с т а н о в и в:

Скаржник як у скарзі так і в судовому засіданні зазначав, що 31.05.2018 ним була подана до прокуратури Черкаської області заява-повідомлення про кримінальне правопорушення вчинене слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 під час постановлення ухвали від 16.05.2018 у справі 711/2552/18. При цьому слідчий суддя ОСОБА_5 в судовому рішенні умисно спотворює факти та не зазначає норми, які дають йому підстави для прийняття рішення про відмову у задоволення заяви ОСОБА_3 .

Вказана заява в цей день надійшла до прокуратури Черкаської області, про що свідчить вхідний штамп. Але всупереч вимог, передбачених ст. 214 КПК України у встановлений цією нормою строк відомості, зазначені у його заяві не були внесені до ЄРДР, проте йому була надана відповідь за підписом прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 про те, що його заява не містить даних про вчинення злочину.

Користуючись своїм правом заявника, він змушений в порядку ч.1 ст. 303 КПК України звернутись до слідчого судді з приводу бездіяльності уповноваженої особи прокуратури Черкаської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Просив зобов`язати цю особу внести відомостей до ЄРДР по його заяві від 31.05.2018.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні скарги, зазначила, що скарга ОСОБА_3 за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин.

Заслухавши пояснення скаржника, доводи прокурора, дослідивши додані письмові документи до скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та розпочати розслідування.

Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, а не про діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Необхідно також зауважити, що під час обґрунтування прийнято рішення слідчим суддею ОСОБА_5 останнім використав дискреційні повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи тощо.

Слід звернути увагу, що дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному судовому документі.

Відповідно до п.п.1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11 та 13.12.85, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави, яка гарантується ст.ст.126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 №2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень закону «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

Таким чином ініціювання кримінального переслідування судді в згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд, а така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав і свобод людини та громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

Таким чином, вважаю, що прокурором не порушено вимог кримінально-процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1