печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів НПУ ГПУ ОСОБА_6 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В:

23.06.2018 року до провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудового розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів НПУ ГПУ ОСОБА_6 про арешт тимчасового вилученого майна документів і лікарського засобу, які належать ТОВ «Біохім Фарма ЛТД» (), вилучені 21.06.2018 під час проведення обшуку за місцем знаходження цього товариства за адерсою: м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, (Михайла Максимовича), 2. В обґрунтування клопотання посилається на те, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0000134, зареєстроване в ЄРДР 06.03.2018 за фактом збуту завідомо фальсифікованого лікарського засобу, вчиненого в особливо великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що впродовж 2017 року службові особи ТОВ «Біохім-Фарма ЛТД» () здійснили реалізацію фальсифікованих спиртовмісних лікарських засобів. Так, у період з 01.09.2016 по 31.02.2018 ТОВ «Біохім-Фарма ЛТД» (), яке зареєстроване і фактично знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 2, здійснювало свою діяльність в оптовій торгівлі спиртовмісних фармацевтичних товарів, зокрема: «Біосепт 96%», «Вітасепт 70%», «Вітасепт 96%», «Спирт медичний 96-Екстра», «Спирт медичний 70-Екстра», «Етанол 70» та «Етанол 96». Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, вказали на його необґрунтованість, відсутність підстав та надали письмові заперечення. Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0000134, зареєстроване в ЄРДР 06.03.2018 за фактом збуту завідомо фальсифікованого лікарського засобу, вчиненого в особливо великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України. З метою зберігання контрафактної продукції ТОВ «Біохім-Фарма ЛТД» використовуються приміщення, розташовані за адресою реєстрації підприємства:

м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, (Михайла Максимовича), 2. 01.06.2018 Печерським районним судом надано дозвіл на проведення обшуку приміщень за місцем знаходження ТОВ «Біохім-Фарма ЛТД». 21.06.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук у приміщеннях цього товариства. Під час проведення зазначеного обшуку вилучено, у тому числі предмети і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а саме: документи щодо реалізації медичного спиту, який має ознаки фальсифікату, а також медичний спирт «Етанол 96» в кількості 21 873 флакончика, який має ознаки фальсифікату, оскільки у товариства відсутні будь-які документи, підтверджуючі джерела його походження або осіб, які реалізувати цей лікарський засіб на користь ТОВ «Біохім-Фарма ЛТД», а серед вилучених документів вилучені сертифікати якості лікарських засобів, які мають ознаки підробки. Прокурор в своєму клопотанні просить накласти арешт на тимчасово вилучене майна документів і лікарського засобу, які належать ТОВ «Біохім Фарма ЛТД» (), вилучені 21.06.2018 під час проведення обшуку за місцем знаходження цього товариства за адресою: м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, (Михайла Максимовича), 2. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27 лютого 2016 року) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт з метою уникнення негативних наслідків. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. Слідчим суддею не встановлено правової підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно документи і лікарські засоби, які належать ТОВ «Біохім Фарма ЛТД» (), вилучені 21.06.2018 під час проведення обшуку за місцем знаходження цього товариства за адерсою: м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, (Михайла Максимовича), 2. Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження. З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту, тому у задоволенні клопотання слід відмовити. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173КПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відідлу проіесуального керівництва досудовго розслідування і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додерженням законів НПУ ГПУ ОСОБА_6 про арешт майна

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п"яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 16.07.2018р. о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1