У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 06.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-
в с т а н о в и в:
старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000639 від 06.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000639 від 06.07.2018.
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 06.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом шахрайського заволодіння нерухомим майном за адресою АДРЕСА_2 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені досудовим слідством особи, маючи на меті заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1 , діючи від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надали державному реєстратору КП «Благоустрій Шевченківського району» ОСОБА_6 підроблений договір купівлі-продажу вказаної квартири за реєстраційним номером 752 від 02.02.2012 року, підписаний від імені продавця ОСОБА_7 та покупця ОСОБА_5 , посвідчений від імені нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , внаслідок чого 03.11.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 , номер запису про право власності: 23239828.
Разом з тим, із заяви та пояснень колишнього приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вбачається, що останньою не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири за реєстраційним номером 752 від 02.02.2012 року, а відповідно до наявної у неї інформації, невстановлені особи, від її імені підробили правовстановлюючі документи на кв. АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проведена реєстрація смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 17206 від 17.11.2015 року.
Допитаний як свідок ОСОБА_5 повідомив, що на попередньому місці роботи спілкувався з наглядно знайомими людьми, які запропонували йому спільний бізнес проект, щодо ввезення на територію України автомобілів для подальшого їх продажу. Для чого ОСОБА_5 передав їм паспорт громадянина України та ідентифікаційний код. В подальшому від цих людей, ОСОБА_5 дізнався, що на нього оформлено право власності на квартиру, при цьому останній жодних дій для вчинення реєстрації права власності не вчиняв, окрім того, що на пропозицію невстановлених осіб 17.01.2018 року видав довіреність на представлення інтересів та продаж квартири АДРЕСА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом КМНО, ОСОБА_9 за реєстровим № 12.
11.07.2018 року ОСОБА_5 було припинено дію довіреності від 17.01.2018 року, що посвідчена приватним нотаріусом КМНО, ОСОБА_9 за реєстровим № 12.
В подальшому, як вбачається з інформаційної довідки № 134803890 від 17.08.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, незважаючи на те, що 11.07.2018 року ОСОБА_5 було припинено дію довіреності від 17.01.2018 року на продаж квартири АДРЕСА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом КМНО, ОСОБА_9 за реєстровим № 12, 24.07.2018 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 було посвідчено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким право власності на зазначену квартиру зареєстровано за гр. ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), номер запису про право власності: 23239828.
15.08.2018 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві квартиру №55 по вул. Половецькій, 7/13 у м. Києві визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі.
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядалось без повідомлення власника майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутністю осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально протиправним шляхом, використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з долучених до матеріалів клопотання документів, зокрема з постанови старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 від 15.08.2018 року квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до ст.98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів та запобігання випадку подальшого незаконного відчуження майна квартири, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні майна.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639 від 06.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , яка є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000639 від 06.07.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1