Справа № 727/9530/17
Провадження № 1-кп/727/77/18
02 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю сторони обвинувачення:
- прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю сторони захисту:
обвинуваченої ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Судом визнано, що ОСОБА_5 відповідно до наказу № 59-ПВ від 10.12.2007р., працюючи на посаді старшої медичної сестри 13-го сомато - психіатричного відділення Комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», в силу займаної посади, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими обов`язками, відповідно до розділу ІІ її посадової інструкції, з якою була ознайомлена під розпис, складала графіки роботи медичних сестер та молодшого медперсоналу; вела щоденний табель відробітку робочого часу працівниками відділення; безпосередньо приймала участь в передачі зміни медичними сестрами та молодшими сестрами по догляду за хворими; контролювала дотримання працівниками трудової дисципліни, при її порушенні своєчасно повинна інформувати завідувача відділення та вносити пропозиції щодо притягнення порушника до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до п.п.7.2, 7.8 своєї посадової інструкції, ОСОБА_7 мала у своєму безпосередньому підпорядкуванні середній і молодший медичний персонал вказаного вище 13 відділення; взаємодіяла із бухгалтерією установи з питань складання графіків роботи, здачі табелів відпрацювання робочого часу та вчинила злочин при наступних обставинах.
Зокрема, обвинувачена ОСОБА_7 у період часу, з лютого 2011 року по лютий 2015 року, на грунті виниклого умислу, спрямованого на заволодіння коштами КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», усвідомлюючи, що нарахування та виплата заробітної плати середньому та молодшому медичному персоналу13-го сомато - психіатричного відділення здійснюється на підставі відомостей щодо кількості відпрацьованого ним робочого часу, викладених в табелях обліку робочого часу, достовірно знаючи, що підлеглі працівники відповідно - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 перебувають поза межами України та у відрядженні і функціональних обов`язків не виконують, вирішила, шляхом вчинення службового підроблення, внести завідомо недостовірні відомості до табелів обліку робочого часу про відпрацювання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повних робочих днів та заволодіти коштами КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», які незаконно нараховувалися вказаним працівникам у якості заробітної плати за фактично невиконану роботу.
Встановлено що із метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння коштами КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», обвинувачена ОСОБА_14 , зловживаючи службовим становищем, шляхом вчинення службового підроблення, умисно, із корисливих спонукань, в порушення Посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку Чернівецької обласної психіатричної лікарні, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13.05.2010 за № 140/13/116-10 «Про роз`яснення деяких питань законодавства», із якими належним чином була ознайомлена, а також Наказу Держкомстату України від 05.12.2008 р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , внесла недостовірні відомості про перебування відповідно працівників відділення, а саме - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на робочому місці та відпрацювання ними робочого часу згідно графіків роботи відділення, до табелів обліку використання робочого часу за лютий, листопад та грудень 2011 року; липень, вересень 2012 року; лютий, серпень 2013 року; березень, квітень, травень, червень, липень, грудень 2014 року; січень, лютий 2015 року, достовірно знаючи про те, що останні перебувають за кордоном України та фактично не можуть бути на своєму робочому місці та виконувати свої професійні обов`язки; після чого, ОСОБА_5 , вказані табелі обліку використання робочого часу із внесеними нею недостовірними відомостями підписала та надалаїх для підписузавідуючому 13-го сомато-психіатричного відділення та начальнику відділу кадрів комунальної медичної установи Чернівецька обласна психіатрична
В судовому засіданні, будучи допитаною в порядку вимог ст.. 351 КПК України, обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала частково та надала показання про те, що в КМУ Чернівецька психіатрична лікарня вона працювала з 1995 року спочатку медичною сестрою, а згодом з вересня 2007 року старшою медичною сестрою 13 відділення по червень 2015 року. Пояснила, що 13 відділення було дуже занедбане а тому, вона вирішила відділення якимось чином облаштувати зусиллями працівників медичного персоналу відділення, які їй як старшій медичній сестрі підпорядковувалися; хто побілив стіни, хто покрасив, підремонтував. Не заперечувала, що до її посадових обов`язків входило складання графіків чергувань, ведення щоденного табелю відпрацювання робочого часу працівниками відділення, обов`язковий контроль перебування працівника на робочому місці.
Визнала і те, що допустила порушення при веденні табелів обліку робочого часу, що входило до її обов`язків, на підставі яких бухгалтерією зайво та безпідставно нараховувалось заробітна плата працівникам, були допущені нею через необхідність використання коштів на поточний ремонт відділення і ці порушення полягали в тому, що вона знаючи про відсутність на робочому місці декількох працівників, а це ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які чи то перебували за кордоном, чи у відрядженні на навчальних курсах (лікар ОСОБА_12 ) вносила їх до табелю робочого часу як таких що відпрацювали 8 годин робочого часу і передавала табель до бухгалтерії де їм нараховувалася заробітна плата та попередньо отримавши від вказаних працівників медичного персоналу платіжні картки пін - кодом на які їм зараховувалися відповідні суми заробітної плати, сама знімала кошти щомісячно з картки і як пояснила за ці кошти вона купувала будівельні матеріали інші товари необхідні для відділення, а фактично за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 працювали інші працівники медичного персоналу без додаткового отримання заробітної плати за відпрацьовані години, зокрема зазначила в показах, що безпідставно внесла дані до табелів обліку робочого часу про відпрацювання ОСОБА_9 та на підставі табелів останньому нараховувалась заробітна плата. Кошти вважає, ОСОБА_9 передавав добровільно як благодійну допомогу. Відшкодування коштів після виявлення порушень здійснювала ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 . Що стосується працівника ОСОБА_10 , то його табелювання в період коли останній перебував за кордоном здійснювала вона. І за ОСОБА_10 відпрацьовували інші працівники відділення - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Не заперечувала, що відпрацювання здійснювалось останніми за її вказівкою. Пояснила, що нараховані кошти ОСОБА_10 йшли на потреби відділення; при цьому, банківська картка останнього перебувала в неї. Пояснила, що аналогічне стосується і брата ОСОБА_10 ОСОБА_18 . Не заперечувала в наданих показах і того, що до табелів обліку використання робочого часу за грудень 2011 року, січень 2012 року вносила недостовірні дані по працівнику ОСОБА_11 .Ю останній передав їй грошові кошти із заробітної плати на її вимогу, за що вона придбавала для потреб відділення якісь речі. В показах зазначила, що достеменно знаючи про те, що лікар ОСОБА_12 перебуває на курсах підвищення кваліфікації у відрядженні та фактично був відсутні на робочому місці вона проставляла в табелі робочого часу обліку 8 годин відпрацьованої роботи, в подальшому отримувала кошти. Аналогічна ситуація мала місце і відносно працівника відділення ОСОБА_19 відносно якої, за лютий 2012 р., вона знаючи, що остання перебуває за кордоном і фактично не працює, вносила до табелю робочого часу відпрацювання 8 годин робочого часу. Пояснила, що неправдиві дані зазначала в табелях обліку робочого часу з метою одержання коштів за вищенаведених працівників відділення для здійснення його поточного ремонту; для власних потреб кошти не використовувала та згодом після виявлення її протиправних дій, вона разом з деякими працівниками, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_11 повернула кошти в касу установи, у зв`язку з чим вважає, що відсутній склад кримінального правопорушення в її діях щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою її становищем та просила по суду її за ст.. 191 ч. 2 КК України виправдати.
Не визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини за ч.2 ст. 191 КК України, заперечуючи повністю факт вчинення нею даного кримінального правопорушення суд розцінює, як обрану обвинуваченою лінію захисту і бажання уникнути покарання за скоєне і таким, що спростовується наданими на дослідження стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, наведеними нижче доказами.
Так, свідок ОСОБА_20 під присягою в залі суду надав показання про те, що працює молодшим мед.братом 13-го сомато-психіатричного відділення Комунальної медичної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» протягом останніх 13 років а на посаді старшої медичної сестри у 2011-2015 роках; в роботі підпорядковувався ОСОБА_5 , яка і здійснювала табелювання працівників, складала графіки чергувань. Неодноразово давала йому вказівки чергувати замість ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Під час роботи постійно перевіряла його присутність на робочому місці. Грошей за те, що він працював за інших працівників йому не платили, ОСОБА_5 обіцяла надавати відгули.
Допитана в судовому засідання в якості свідка, під присягою - ОСОБА_21 пояснила, що є дружиною ОСОБА_10 , колишнього працівника 13-го відділення ЧОПЛ, який на даний час перебуває за кордоном. Зазначила в показах, що в грудні 2014 року її чоловік виїхав до Росії на заробітках, спочатку сам а потім з братом ОСОБА_22 при цьому, чоловік домовився про це з ОСОБА_5 , остання погодилася вносити в табель чоловіка ніби то він є на роботі. Чоловік свою банківську картку з пін кодом, на яку нараховувалась йому заробітна плата залишив ОСОБА_5 та на протязі грудня 2014 лютого 2015 усі кошти знімала ОСОБА_5 , вона як дружина доступу до грошей не мала, як використовувала грошові кошти її чоловіка обвинувачена їй відомо не було та лише після того, коли чоловік знайшов постійну роботу у Росії по будівництву, у березні 2015 року, його було офіційно звільнено з посади.
Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_13 під присягою надала покази про те, що в лютому 2011 році вона виїхала за кордон і написала письмову заяву ОСОБА_5 про заміну іншим працівником її на посаді медичної сестри. Коли повернулася її з роботи було звільнено і їй не було відомо чому ОСОБА_5 проставляла відмітки у табелі робочого часу про її перебування на роботі достеменно знаючи, що вона за кордоном.
Свідок ОСОБА_12 під присягою в залі суду надав показання про те, що у листопаді 2011 року він мав перебувати на курсах підвищення кваліфікації однак поїхав на 4-5 днів до Росії у власних справах, нікого про це не повідомляв, а чи перевіряла старша медична сестра яка вела обліку табелю робочого часу - ОСОБА_5 його перебування на курсах, йому відомо не було. В подальшому він дізнався, що ОСОБА_5 вносила його до табелю робочого часу, який передавала в бухгалтерію, йому було нараховано кошти, хто їх отримував пояснити не зміг.
Допитана в якості свідка під присягою в судовому засіданні, ОСОБА_23 пояснила, що їй було відомо про те, що працівники 13 го відділення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , перебували за кордоном, на заробітках, однак, незважаючи на це, старша медична сестра ОСОБА_5 достеменно про це знаючи говорила іншим працівникам виходити за них на чергування та вносила до табелю робочого часу вказаних працівників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 як таких що працюють по 8 годин, включала їх до графіків чергувань. Та в основному за останніх завжди чергував ОСОБА_20 , при цьому, платіжні картки на які перераховувалася заробітна плата ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в той час коли вони перебували за кордоном знаходилися в ОСОБА_5 і вона самостійно знімала з них кошти. Те, що працівники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_24 перебували за кордоном про це знали всі, але мовчали, оскільки перебували в залежності від ОСОБА_5 .
Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 про надання показам свідка ОСОБА_23 критичної оцінки не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з показів самої обвинуваченої так і свідка стосунки в них були суто робочі, підстав обмовляти один одного в них немає. Щодо інформації наданої захисником в інтересах обвинуваченої з Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 10.04. 2018 року № 243, то як пояснила сама ОСОБА_5 зазначені порушення і неналежне ставлення ОСОБА_23 до своїх посадових обов`язків здійснювала за період зайняття нею посади старшої медичної сестри і насамперед саме вона мала контролювати роботу своєї підлеглої.
Том 1: - а.с.24-25 рапорт о/у УСБУ в Чернівецькій області про виявлення кримінального правопорушення від 18.03.2015;
- а.с.35-36 список звільнених працівників в 2011-2013 роках;
- а.с.37, 38, 39 листи ОКУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» про порядок нарахування і виплати заробітної плати;
- а.с.42- 54 інформація з УІЗ ГУНП в Чернівецькій області щодо перетину державного кордону в частині перетину кордону ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 ;
- а.с.55-57 інформація Державної міграційної служби в Чернівецькій області від 10.05.2016 щодо видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
- а.с.92 наказ від 13.03.2001 №15-пр про прийняття на роботу
- а.с.93 копія особової картки ОСОБА_9 ;
- а.с.95-148 накази про надання відпусток, про звільнення ОСОБА_9 ;
- а.с.152 копія особової картки ОСОБА_10 ;
- а.с.153-154 наказ №7 про прийняття на роботу ОСОБА_10 від 01.02.2005;
- а.с.155-179 накази про надання відпусток, про звільнення ОСОБА_10 ;
- а.с.195 копія особової картки ОСОБА_8 ;
- а.с.196-197 наказ №59 про прийняття на роботу ОСОБА_8 від 18.11.2013;
- а.с.198- 214 накази про надання відпусток, про звільнення ОСОБА_24 ;
- а.с.215 копія особової картки ОСОБА_12 ;
- а.с.217-218 наказ №26 про прийняття на роботу ОСОБА_12 від 17.03.2006;
- а.с.219-224 накази про надання відпусток ОСОБА_12 ;
- а.с.225 копія особової картки ОСОБА_11 ;
- а.с.226-227 наказ №86-к від 14.08.1972 про прийняття на роботу ОСОБА_11 ;
- а.с.219-244 накази про надання відпусток та про звільнення ОСОБА_11 ;
- а.с.245 копія особової картки ОСОБА_13 ;
- а.с.246, 247 накази №38-к від 15.11.1999 та №23 від 01.09.1999 про прийняття на роботу та переведення ОСОБА_13 ;
- а.с.248-268 накази про надання відпусток та про звільнення ОСОБА_13 ;
ТОМ №2
- а.с.36 табель обліку використання робочого часу за березень 2014 в частині ОСОБА_8 та відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.40 табель обліку використання робочого часу за квітень 2014 в частині ОСОБА_8 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.42 табель обліку використання робочого часу за травень 2014 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.43 табель обліку використання робочого часу за травень 2014 в частині ОСОБА_8 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.45 табель обліку використання робочого часу за червень 2014 в частині ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.50 табель обліку використання робочого часу за липень 2014 в частині ОСОБА_8 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.59 табель обліку використання робочого часу за грудень 2014 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.60 табель обліку використання робочого часу за січень 2015 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.65 табель обліку використання робочого часу за лютий 2015 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.66 табель обліку використання робочого часу за лютий 2015 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.67-69 відомості щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8
- а.с.70 табель за 10.02.15р. обліку використання робочого часу за лютий 2015 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_25 ;
- а.с.72 табель за 10.02.15р. обліку використання робочого часу за лютий 2015 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.74 табель за 14.01.15р. обліку використання робочого часу за січень 2015 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_25 ;
- а.с.78 табель за 05.12.14р. обліку використання робочого часу за грудень 2014 в частині ОСОБА_10 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.101 табель обліку використання робочого часу за серпень 2013 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.106 табель обліку використання робочого часу за лютий 2013 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.108 табель обліку використання робочого часу за вересень 2012 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.112 табель обліку використання робочого часу за липень 2012 в частині ОСОБА_9 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5 ;
- а.с.115 табель обліку використання робочого часу за грудень 2011 в частині ОСОБА_11 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5
- а.с.119 табель обліку використання робочого часу за листопад 2011 в частині ОСОБА_12 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5
- а.с.122 табель обліку використання робочого часу за лютий 2011 в частині ОСОБА_13 та підпису відповідальної особи ОСОБА_5
ТОМ №3
- а.с.1-2 постанова про визнання речовими доказами від 21.08.2017
- а.с.3-219 матеріали ревізії ОКУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», зокрема акт ревізії, платіжні відомості, журнали спостереження за хворими;
ТОМ №4
- а.с.1-8 статут ОКУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня»
- а.с.16-21 посадова інструкція старшої медичної сестри ОСОБА_5 (пункти 2.12 2.13);
Судом звертається увага на те, що відповідно до п.п.7.2, 7.8 дослідженої посадової інструкції, ОСОБА_5 у своєму безпосередньому підпорядкуванні мала середній та молодший медичний персонал сомато-психіатричного 13 відділення, а також взаємодіяла з бухгалтерією установи з питань складання графіків роботи, здачі табелів відпрацювання робочого часу. Вказані посадові обов`язки наділяли ОСОБА_5 організаційно-розпорядчими (мала у підпорядкуванні медичний персонал) та адміністративно господарськими обов`язками (вела табель облік робочого часу, що був підставою для нарахування заробітної плати є офіційним документом), тобто являлася службовою особою.
- а.с.42-51 правила внутрішнього трудового розпорядку ОКУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» (п.18, 19)
- а.с.52-90 списки працівників 13-го відділення та звільнених з відділення;
- а.с.109-111 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_8
- а.с.112-113 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_11
- а.с.114-115 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_12
- а.с.116-119 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_9
- а.с.120-121 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_13
- а.с.122 довідка з рухом коштів по рахунку ОСОБА_10 .
Вказані досліджені докази повністю узгоджуються і з показами обвинуваченої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні при дачі показів підтвердила внесенні нею до табелів обліку робочого часу, як офіційного документу на підставі якого нараховувалася заробітна плата, недостовірних відомостей про відпрацювання робочого часу працівниками ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , не заперечувала факту підписання даних табелів особисто нею та передачу їх в бухгалтерію, достовірно знаючи при цьому, що вказані працівники на робочому місці не перебували через виїзд за межі країни, що фактично і підтверджується на а.с.151-159 копіями досліджених заяв на видачу закордонного паспорту щодо - ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ;
- а.с.182-185 заява ОКУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» про відшкодування збитків та копії квитанцій;
- а.с.189-196 висновок №695-А від 08.09.2017 судової економічної експертизи від 08.09.2017 року
- а.с.213-232 нормативні документи щодо перебування ОСОБА_5 на посаді старшої медичної сестри;
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точку зори достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Щодо невизнання обвинуваченої ОСОБА_5 винуватості у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.191 КК України та відсутність в неї умислу направленого на заволодіння коштами (заробітної плати) працівників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , а використала їх, без згоди останніх, на потреби відділення, суд розцінює як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення і уникнення покарання.
Таким чином, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.
А, як установлено в ході з`ясування обставин справи в сукупності з дослідженими доказами, після нарахування заробітної плати працівникам 13 відділення ЧОПЛ та зняття коштів ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , як особисто ОСОБА_5 , так і іншими працівниками, злочин в частині заволодіння коштів (ч.2 ст.191 КК України) являється закінченим, а усі подальші дії із зазначеним майном (зокрема, використання коштів в т.ч. для поточного ремонту відділення, тощо) виходять за межі об`єктивної сторони злочину, передбаченого наведеною нормою ч. 2 ст. 191 КК України.
При цьому, судом звертається увага на правові позиції висловлені в Верховним Судом України від 14 листопада 2013 р. (у справі № 5-30кс13), якими визначено, що визначальна ознака, яка виокремлює (відмежовує) заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем від інших форм посягання на чужу власність, полягає у тому, що безоплатне обернення чужого майна на користь винної особи чи на користь іншої особи (осіб) відбувається через умисне протиправне використання можливостей службового становища. Предмети майна, на яке спрямована злочинна поведінка службової особи, можуть мати різну правову природу. Зокрема, не виключається можливість заволодіння майном, на яке не поширюється компетенція службової особи або яке їй не ввірене й не перебуває у її віданні, чи таке майно є перебуває у державній власності. Злочинне використання службового становища може виявлятися у формі рішень, вказівок чи іншої спонукальної (зобов`язальної тощо) інформації. Як правило, такі рішення формуються завуальовано (приховано) від осіб (фізичних чи юридичних), які наділені правом щодо майна, на яке спрямована протиправна поведінка винної особи. Ці особи під впливом таких рішень або вказівок (підстави, вимоги, умови тощо) не знають (можуть не знати) дійсної природи цих дій (документів) і фактично піддаються обману, внаслідок якого відбувається перехід майна на користь службової особи.
Таким чином, хоча компетенція ОСОБА_5 (згідно посадових обов`язків) і не поширювалася на кошти ОКУ «Чернівецька ОПЛ», ці кошти їй ввірені не були і не перебували в її віданні, а завдяки протиправному використанню свого службового становища, що виразилося у підробленні табелів обліку робочого часу, що в судовому засіданні було визнано ОСОБА_5 , остання фактично спонукала керівництво та бухгалтерію установи, які вважали що заповнені нею і особисто підписані табелі робочого часу відпрацьованих працівниками відділення, складені вірно, перевірені ст.. медичною сестрою (в даному випадку ОСОБА_5 ), а отже безпідставно виплатити працівникам заробітну плату, внаслідок чого відбувся перехід на це майно (грошові кошти) як безпосередньо до обвинуваченої ОСОБА_5 , яка особисто знаючи пін код картки знімала кошти перераховані заробітної плати так і до третіх осіб (інших працівників відділення, яким безпідставно нараховувалась зарплата).
В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», зокрема зазначено, що заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби. Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (частина друга статті 191 КК) може бути лише службова особа. У Загальній частині КК України дається поняття службової особи, яке має загальний характер, тобто стосується усіх статей Особливої частини КК України. Це визначення наведене у частині третій статті 18 КК України, згідно з якою службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майном офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.
Закінченим злочин у цій формі вважається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном, отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.
Отже, вищенаведеним спростовуються докази надані стороною захисту, в судовому засіданні і розкритті стороні обвинувачення, зокрема, - відомості за підписом в.о. головного лікаря Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 10.04. 2018 року (№ 243) про те, що бюджетних коштів на закупівлю меблів для потреб 13 сомато психіатричного відділення лікарні не виділялося і згідно бухгалтерських документів у 2015 році 8 штук меблів на суму 12.000 грн. були оприбутковані через склад як гуманітарна допомога. Аналогічне вбачається з відповіді на запит захисника за № 600 від 10.11. 2017 року та за № 587 від 02.11. 2017 року. З дослідженої інформації на запит захисника ОСОБА_26 (від 10.11.2017 року № 608) чітко вбачається як і вищенаведеного, що в період 2014 2015рр дійсно в 13 сомато психіатричного відділення ЧОПЛ проводився поточний ремонт за рахунок гуманітарної допомоги, що був оприбуткований та силами відділення. При цьому, суд звертає увагу, що в жодній з наданої інформації вищеозначеної не вбачається надходження гуманітарної допомоги за рахунок коштів ОСОБА_5 чи працівників відділення ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , а як вбачається з показів, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , останній навіть не знали про факти внесення їх до табелю робочого часу і виплати їм на період їх відсутності на робочому місці заробітної плати і використання коштів на потреби відділення. Також з показів свідків допитаних в судовому засіданні, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 показання яких в суді визнано послідовними, правдивими видно, що останні а також і ОСОБА_5 здавали як попередній старшій медичній сестрі, так і безпосередньо ОСОБА_5 від 30 до 50 грн. на ремонт відділення і у вільний від роботи час а іноді і під роботи працівники відділення медичні сестри і медичні брати, т.б. медичний персонал самостійно робили побелку, покраску, заміну сантехніки у 13 відділенні, так як санітарний стан відділення був у край незадовільному стані. І саме в цій частині покарання підтверджуються актом перевірки дотримання санітарного законодавства від 16.05.2013 року Державної санітарно епідеміологічної служби України, за висновками перевірки комісії чітко окреслені виявлені порушення в психосоматичному відділенні № 13 з фото таблицями; за результатами перевірки керівництву ЧОПЛ було вручено припис з виконанням до 02.01.2014 року. При цьому на спростування доводів обвинуваченої ОСОБА_5 що після вказаної перевірки їй як старшій медичній сестрі 13 відділення були надані вказівки керівництвом на приведення приміщень відділення у належний стан, доказів не надано суду.
Разом з цим, суду стороною захисту було заявлено клопотання та надано під час судового розгляду справи докази, розкриті стороні обвинувачення, а саме квитанції (фіксальні чеки) на придбання обвинуваченої ОСОБА_5 для потреб 13 го відділення товарних матеріальних цінностей.
Частиною першою ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Положеннями ч.2 ст.84 КПК України встановлено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.85 КПК України належним є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
На думку суду наведені вище докази (т.4 а.с. 251 - 264) досліджені судом, відповідно до положень ч.ч.1, 2. ст. 84, ч.1 ст. 85 КПК України є неналежним доказами, оскільки вони не є процесуальним джерелом у розумінні положень ч.2. ст.84 КПК України; крім цього, суду надано більшість товарних чеків, талони на доставку води, рахунки, квитанції на придбання лампочок, ксероксного паперу у 2011 році, та іншій чеки у яких не зазначається що вони відпускаються для 13 відділення ЧОПЛ, не зазначено через який магазин, чи склад установи товари відпускаються і хто оплатив за товар, відсутні відмітки відповідні про проведення оплати за відпущений товар та з більшості чеків вбачається, що товар (без зазначення найменування) відпущений магазином продовольчих товарів по вул. Стасюка в м. Чернівці; аптеки, відповідно суд вважає докази заявлені стороною захисту недопустимим.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ст..191 ч.2 КК України під час судового розгляду даного кримінального провадження доведена в повному об`ємі сукупністю досліджених доказів.
Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які не містять даних про фактичні обставини справи, або на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно з ч. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі повинні розглядатись не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Зазначені конституційні положення та положення чинних міжнародних договорів закріплюють такі найважливіші засади кримінального провадження, серед яких і верховенство права, і презумпція невинуватості та і забезпечення доведеності вини. З системного аналізу норм Конституції України та Конвенції слідує, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
При призначенні ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, а саме те, що у відповідності до ст.12 КК України даний злочини є злочином середньої тяжкості.
Суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , зокрема те, що обвинувачена по місцю проживання характеризується позитивно, заміжня, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, за останнім місцем роботи характеризується позитивно
Обставин, які пом`якшують покарання, під час судового розгляду судом визнається часткове визнання вини обвинуваченою, щире каяття, відшкодування завданих злочинами збитків.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , її поведінку до та після вчинення злочинів, з врахуванням обставин, які пом`якшують та відсутність обставин які обтяжують покарання обвинуваченої, суд вважає, що останній слід призначити покарання в межах санкції статті закону за ст.. 191 ч.2 КК України у виді обмеження волі і з застосуванням позбавлення права займати посади пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в медичних установах та не вбачає підстав до застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.
Так, відповідно до примітки до ст.45 КК України корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем. (стаття 45 в цій частині із змінами, внесеними згідно із Законом № 1698-VII від 14.10.2014, який вступив у силу 25.01.2015). А, згідно до вимог ч. 1. ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. З аналогічних підстав, неможливо застосовувати в даному випадку положення вимог ст.69 КК України.
Судом установлено за з`ясованих обставин і безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.2 КК України з використанням службового становища по лютий місяць 2015 року включно, а отже вчинене нею кримінальне правопорушення зі ч. 2 ст. 191 КК України відноситься до категорії корупційних.
Відповідно до примітки до ст. 45 Кримінального кодексу України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу зокрема вважаються злочини, передбачені статтями 191 у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем.
Окрім цього, частину першу статті 69 після слів "рішення, може" доповнено словами "крім випадків засудження за корупційний злочин" змінено Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України», № 1698-VII від 14.10.2014, (розділ ІІ Прикінцеві положення п. в ч. 2), які набули чинності в січні 2015 року, тобто зміни внесені після вчинення інкремінуємих діянь ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Суд, виходячи з ч. 2 ст. 65 КК України, вважає, що саме таке призначене покарання обвинуваченому буде достатнім і необхідним для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином. з обвинуваченої ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 3711.00 грн.
Цивільний позов відсутній. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України , суд,
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді одного року обмеження волі, з позбавлення права займати посади пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків у медичних установах строком 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3711 грн., понесені в зв`язку із залученням експерта (по проведеній судовій-економічній експертизі (т.4, а.с.189-196)
Речові докази: документи, вилучені з Обласної комунальної установи «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» повернути, відповідно до ст.100 КПК України даній установі за належністю (т.3, а.с.1-2)
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Копія вироку підлягає врученню стороні обвинуваченя і стороні захисту.
Суддя ОСОБА_1