Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/333/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому кримінальне провадження №00000343 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2018 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чечеліївка Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , судимого 25.12.2015 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2015 року, у виді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів у відповідності до ст. 100КПК України.
Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2018 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржується.
За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника адвоката ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він вчинив не закінченнй замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб за таких обставин.
03.08.2017 року у період з 20.30 год. до 22.00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_12 перебували на території двору та будинку АДРЕСА_2 . В цей час у них виник умисел на крадіжку кабелів в смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області. З метою досягнення злочинного умислу, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку вказаних вище проводів за грошову винагороду в розмірі 200 гривень, на що ОСОБА_8 погодився. Також, ОСОБА_7 , не будучи обізнаним про те, що ОСОБА_12 є неповнолітнім, запропонував останньому вчинити крадіжку вказаних вище телефонних проводів разом із ним та ОСОБА_8 на що неповнолітній ОСОБА_12 погодився.
В цей же день, близько 22.00 год., з метою вчинення крадіжки проводів, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка не була обізнана із злочинними намірами останніх, на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «1102» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_8 , поїхали до смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області.
03.08.2017 року після 22.00 год. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка не була обізнана із злочинними намірами останніх, зупинилися біля опор телефонних кабелів №213 та №214, які розміщуються по вулиці Чумацька в смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, на яких знаходилося майно, що належить публічному акціонерному товариству «Укртелеком», а саме телефонний кабель марки ТПП 5x2x0,4 та кабель марки ПРППМ 1x2x1,2.
Реалізовуючи свої спільні злочинні дії, спрямовані на протиправне заволодіння майном ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), в результаті чого діючи повторно, дотримуючись попередньої досягнутої домовленості із ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_12 , переслідуючи мету власного збагачення, таємно, шляхом зрізання із опор телефонного зв`язку №213 та АДРЕСА_2 , викрали 87 метрів телефонного кабелю марки ТПП 5x2x0,4 та 46,5 метрів кабелю марки ПРППМ 1x2x1,2, що належить ПАТ «Укртелеком», вартістю згідно висновку експерта №2897 від 01.09.2017 року, 1 317 гривень 17 копійок.
Викрадене майно, ОСОБА_8 разом неповнолітнім ОСОБА_12 , завантажили до багажника автомобіля марки «ЗАЗ» модель «1102» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_12 із місця злочину зникли, спричинивши ПАТ «Укртелеком» в особі ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1 317 гривень 17 копійок.
Окрім цього, продовжуючи злочинну діяльність, 03.08.2017 року близько 23 години 35 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля кладовища, що розміщується біля опор телефонних кабелів №213 та №214 по вулиці Чумацька в смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, на вчинення крадіжки телефонних кабелів, що розміщуються біля пам`ятника воїнам Великої Вітчизняної війни по вулиці Чумацька в смт. Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області. З метою досягнення злочинного умислу, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_12 , не будучи обізнаним про те, що він є неповнолітнім, спільно вчинити вказану вище крадіжку, на що останні погодилися.
Реалізовуючи свої спільні злочинні дії, спрямовані на протиправне заволодіння майном ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка не була обізнана із злочинними намірами останніх, переслідуючи мету власного збагачення, раніше вчинивши таємне викрадення чужого майна (крадіжку), як наслідок, діючи повторно, упевнившись, що його злочинні дії та дії його співучасників ніким не будуть помічені, в результаті чого діючи таємно, на автомобілі марки «ЗA3» модель «1102» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_8 , під`їхали до опор телефонних кабелів №170, №171 та №172, які розміщуються біля пам`ятника воїнам Великої Вітчизняної війни по вулиці Чумацька в смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області. Перебуваючи там, ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_12 , шляхом зрізання із опор телефонного зв`язку №170, №171 та №172, почали від`єднувати та скручувати майно, що належить ПАТ «Укртелеком», а саме телефонний кабель марки ТПП 50x2x0,4 довжиною 96 метрів та телефонний кабель марки ТПП 10x2x0,4 довжиною 48,7 метри, вартість яких, згідно висновку експерта №2897 від 01.09.2017 року, складає 5 708 гривень 15 копійок.
Під час безпосереднього виконання крадіжки дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_12 , були викриті працівниками поліції, в результаті чого вони з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення крадіжки до кінця та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити в частині призначеного покарання. Просить призначити основний строк покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вважає, що суд першої інстанції неправильно призначив покарання в частині приєднання та складання строку покарання за попереднім вироком щодо нього.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника-адвоката ОСОБА_11 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був у зв`язку із чим колегія суддів не входить в обговорення даного питання.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньої змовою групою осіб, за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як не закінченнй замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається з вироку, обґрунтовуючи висновок щодо виду та міри призначеного ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, але тяжких наслідків від злочинів не наступило, дані про особу обвинуваченого, який задовільно характеризуються за місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_7 раніше був судимий і скоїв злочин під час відбування іспитового строку.
Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально - виправній установі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з боку обвинуваченого, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання. З таким рішенням погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання сприятиме виправленню засудженого, а також запобігатиме вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р., у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання згідно ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_7 раніше судимий вироком Петрівського районного судк Кіровоградської області від 25.12.2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, а тому призначив остаточне покарання частково приєднавши не відбуте покарання за попереднім вироком а саме: у виді позбавлення волі на 1 рык 7 місяців і за сукупністю вироків визначив остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправильного призначеного покарання за сукупністю вироків не підлягають задоволенню оскільки є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2018 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той самий строк з моменту отримання ним копії судового рішення
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4