Провадження № 11-кп/780/445/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 07.05.2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2018 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 24.09.2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до трьох місяців арешту, 18.02.2016 року звільнений з Березанської виправної колонії № 95 по відбуттю строку покарання, -
затверджено угоду про визнання винуватості від 31 січня 2018 року укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.11.2016 року по 20.06.2017 року включно.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 16.09.2016 року в період часу з 20 год. по 21 год. 09 години 40 хв. шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , та скориставшись відсутністю власника будинку та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відчинення дверей, проник до вказаного будинку, звідки повторно, умисно, з корисливих мотивів викрав холодильник марки «Самсунг» сірого кольору вартістю 9240 гривень, телевізор марки «Самсунг» сірого кольору, вартістю 765 грн., пульт дистанційного керування до телевізора вартістю 48 гривень, та морозильну камеру вартістю 5040 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 загальної матеріальноїшкоди на суму 15093 гривні.
Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вироком суду затверджено угоду про визнання винуватості від 31 січня 2018 року укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати .

Зазначає, що під час винесення вироку була допущена неправильна правова кваліфікація кримінального провадження; угода укладена між ним та прокурором була досягнута шляхом обману, обіцянок та під впливом морального та психологічного тиску зі сторони прокурора; судом при призначенні покарання не враховано наявність обставин, що покращують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди заподіяної злочином.

Також зазначає про те, що суд неправильно застосував вимоги ч.5 ст.72 КК України.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом п.1 ч.7 ст.474 КПК України , суд перевіряє угоду на відповідність цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Твердження обвинуваченого про те, що угода укладена між ним та прокурором була досягнута шляхом обману, обіцянок та під впливом морального та психологічного тиску зі сторони прокурора спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з журналу та аудіозапису судового засідання від 31.01.2018 року, суд в присутності захисника обвинуваченого, оголосивши текст угоди, згідно з ч.4 та ч.5 ст.474 КПК України, з`ясував в обвинуваченого, чи повністю він розуміє: права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом.

На всі поставлені питання обвинувачений дав позитивну відповідь, при цьому в угоді наявні його підписи про погодження з її умовами (а.п. 132-134).

Місцевий суд шляхом проведення опитування сторін, переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також суд прийшов до обґрунтованого висновку про відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону (зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема щодо узгодженої міри покарання).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження обвинуваченого про неправильне затвердження місцевим судом угоди є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, на думку колегії суддів є слушними.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України, 09 листопада 2016 року, тобто до внесення змін 18.05.2017 року до ч.5 ст.72 КК України, в редакції від 26.11.2015 року, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку місцевого суду, обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в період з 09 листопада по 20 червня 2017 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в редакції від 26.11.2015 року, з 21 червня 2017 року по 07 травня 2018 року - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21.06.2017 по 07.05.2018 року, включно.

Головуючий:
Судді: