Справа № 487/5769/18
Провадження № 1-м/487/7/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 року. Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України стосовно:

ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, має вищу освіту, дітей не маючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 15 листопада 2017 року Приволжським районним судом міста Казані Республіки Татарстан за ч.3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації,

В С Т А Н О В И В:
03 вересня 2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Приволзького районного суду міста Казані від 15 листопада 2017 (далі - Вирок) відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (тобто за замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет»), групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі) до 12-ти років позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Вирок іноземної держави набрав законної сили, ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Республіці Татарстан», кінцевий строк відбування покарання 15.08.2028 року. Останнє відоме місце реєстрації ОСОБА_4 в Україні - : АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Міністерством юстиції України вирішено прийняти в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України, у зв`язку з чим Міністерство звернулось до суду з даним клопотанням.

На підставі ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів.

У судове засідання представник Міністерства юстиції не з`явився, направив листа, відповідно до якого підтримує заявлене клопотання та просить про його розгляд без участі представника Міністерства, посилаючись на приписи ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор вважав, що клопотання підлягає задоволенню, а Вирок приведенню у відповідність із законодавством України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку іноземного суду, винесеного відносно громадянина України ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

15 листопада 2017 року громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено вироком Приволзького районного суду міста Казані Російської Федерації за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК РФ до 12-ти років позбавлення волі.

Згідно Вироку, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні замаху на незаконний збут наркотичні засоби: вагою 2217,24 грамм наркотичних засобів - суміші, які містятть 1-фенил-2-(прирролидин-1-ил)пентант-1-он (PVP), є похідними наркотичним засобом N-метилєфедрона. Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 30 та ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчиненого з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет» включно), групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.

Вирок набрав законної сили 16 січня 2018 року та приведений до виконання.

ОСОБА_4 звернувся із заявою про можливість його передачі для подальшого відбування покарання до України, мотивуючи, що він є громадянином України. ОСОБА_4 також письмово підтвердив, що йому розяснені юридичні наслідки його передачі до України для подальшого відбування покарання.

Відповідно до даних ФКУ ІК-5 УФСІН Росії в Республіці Татарстан, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 становить 15.11.2017 року, закінчення строку 15.08.2028 року. У відбутий строк покарання зараховано строк його перебування під вартою з 16.08.2016 року по 14.11.2017 року включно. Станом на 28.05.2017 строк відбутого покарання склав 1 рік 9 місяців 12 днів, невідбутий строк покарання 10 років 2 місяця 18 днів.

Згідно довідки ФКУ ИК-5 УФСИН Росії а Республіці Татарстан від 28.05.2018 року, про застосування актів амністії та помилування вказано, що акти амнітії та помилування відносно засудженого ОСОБА_4 , 1986 року народження, засуджений 15 листопада 2017 року Приволзького районного суду міста Казані Республіка Татарстан, не застосовувалася.

Згідно довідки ФКУ ИК-5 УФСИН Росії а Республіці Татарстан від 28.05.2018 року, про виконання додаткового покарання вказано, що вироком Приволзького районного суду міста Казані Республіка Татарстан від 15 листопада 2017 року додаткове покарання засудженому ОСОБА_4 , 1986 року народження, не призначалося.

Згідно довідки медичної частини № 5 ФКУЗ МСЧ 16 ФСИН Росії, ОСОБА_4 за наслідками медичного огляду від 28.05.2018 року є здоровим та працездатним.

Згідно листа Державної міграційної служби України засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України.

17 серпня 2018 року наказом Міністерством юстиції України за № 2692/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , керуючись ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 09.07.2018 року за № 06-87739/18.

Вирішуючи питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України суд враховує наступні положення законодавства України.

Відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України зокрема ч.3 ст.15 ч.3 ст.307 КК України, а саме - замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі, за яке передбачено покарання у виді позбавленнямволі на строк від девяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України, строк покарання за замах не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто в даному випадку не може перевищувати 8-ми років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду РФ, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку:

а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10;

b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.

З урахуванням наведеного та положень ст. 602 КПК України, суд України має керуватися положеннями ст. 11 Конвенції.

Так, статтею 11 цієї Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Замінюючи вирок, компетентний орган:

а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

с) повинен зараховувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

З огляду на викладене, суд України має застосувати лише свої процедури, а щодо строку відбування покарання, керуватися положеннями п. d) ст. 11 Конвенції.

Так, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені уст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннямист.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При призначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4ст. 610 КПК України. При цьому суд, як це зазначено у ч.3ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статтіКримінального кодексу Україниза відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

В Україні відповідальність за вчинення замаху на незаконний збут наркотичних засобів, вчиненого з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (мережі «Інтернет» включно), групою осіб за попередньою змовою в особливо великому розмірі передбачена ч.2 ст.15 та ч.3 ст.307 КК України.

Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дваднадцяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим, за ч.2 ст.15 та ч.3 ст.307 КК України за вчинення готування до злочину ОСОБА_4 слід визначити покарання з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Однак, відповідно до п. d) ст. 11 Конвенції, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Виходячи з положень ч.4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

З урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, а також за відсутності права суду посилити покарання при зміні вироку, суд приходить до висновку , що ОСОБА_4 слід визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, що складає 2/3 від максимального розміру покарання передбаченого ч.3 ст.307 КК України (12 років позбалення волі).

Як убачається з матеріалів подання, Вирок відносно ОСОБА_4 , згідно розпорядження, набрав законної сили 16.01.2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року та ч.1 ст.5 КК України в строк відбування покарання зарахувати строк його перебування під вартою (попереднього ув`язнення) з 16 серпня 2016 року до 15 січня 2018 року не включно (день набрання вироком законної сили) із розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Конфіскація майна не може бути застосована, оскільки таке покарання не призначалось Вироком.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.15 та ч.3 ст. 307, ст.72 Кримінального кодексу України, ст.9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок Приволжського районного суду міста Казані Республіки Татарстан від 15 листопада 2017 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним, а саме: ч. 3 ст. 30 та ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає ч. 3 ст.15 ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.307 КК України з урахуванням ч.3 ст.68 КК України, що підлягає відбуванню за вироком Приволжського районного суду міста Казані Республіки Татарстан від 15 листопада 2017 року, у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 відбутий ним строк покарання з 16 січня 2018 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк перебування його під вартою до набрання вироком законної сили (попереднього ув`язнення) з 16 серпня 2016 року до 15 січня 2018 року (включно) із розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1