Ухвала
Іменем України

23 жовтня 2018 року
м. Київ
Справа № 310/5694/18 Провадження № 51-7910 впс 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001519, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
установив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до Деснянського районного суду м. Києва.
Обґрунтовуючи свою вимогу, захисник зазначив, що постановою заступника Генерального прокурора України підслідність кримінального провадження № 0000909 щодо ОСОБА_7 та інших, з якого було виділене кримінальне провадження № 0001519 стосовно ОСОБА_8 , визначено за Деснянським управлінням поліції ГУНП у місті Києві. Питання про зміну територіальної підслідності у кримінальному провадженні № 0001519 Генеральною прокуратурою України не вирішувалось. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 прокурор направив до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за місцем закінчення досудового розслідування. Однак, як уважає захисник, кримінальне провадження має розглядатися за місцем вчинення найбільш тяжкого злочину, а саме злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, тобто у Деснянському районному суді м. Києва. Також захисник посилається на те, що потерпілий та більшість свідків у цьому кримінальному провадженні проживають у м. Києві, а обвинувачений ОСОБА_8 у с. Мрині Носівського району Чернігівської області, територіально більш наближеному до м. Києва. За наведених обставин захисник уважає, що з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження його необхідно передати на розгляд до зазначеного районного суду м. Києва.
Крім того, захисник звертає увагу на те, що прокурор, який у суді підтримує обвинувачення, подав до суду клопотання про направлення обвинувального акта до апеляційного суду для визначення підсудності кримінального провадження за Приморським районним судом Запорізької області.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав своє клопотання.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, викладені у клопотанні, дослідивши наявні матеріали, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Частиною 1 ст. 34 КПК визначено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також передбачено можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного до іншого суду.
Дослідивши наявні матеріали, суд установив, що з кримінального провадження № 000909 було виділено матеріали щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, в окреме провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №01519.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчено слідчим відділом Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області. Згідно з обвинувальним актом місце вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень не встановлено. Що стосується доводів про вчинення іншими особами злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, то в обвинувальному акті відсутні вказівки про вчинення його у Деснянському районі м. Києва.
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 обґрунтовано направлено до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а саме до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Доводи захисника про необхідність направлення цього кримінального провадження до Деснянського районного суду м. Києва з урахуванням того, що постановою заступника Генерального прокурора України від 22 червня 2018 року підслідність кримінального провадження № 000909, з якого було виділено це кримінальне провадження, визначено за Деснянським управлінням поліції ГУНП у місті Києві, є непереконливими, оскільки не є підставою для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у порядку ч. 3 ст. 34 КПК.
Не є такою підставою і те, що прокурор, який у суді підтримує обвинувачення, вважає кримінальне провадження непідсудним Бердянському міськрайонному суду Запорізької області, у зв`язку з чим подав до суду клопотання про направлення обвинувального акта до апеляційного суду для визначення підсудності кримінального провадження за Приморським районним судом Запорізької області, адже це питання не є предметом розгляду Верховного Суду у цьому провадженні.
Частиною 1 ст. 34 КПК визначено перелік безумовних підстав для направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також в абз. 6 вказаної норми закону передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тощо.
Однак у клопотанні захисника відсутнє належне обґрунтування необхідності направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого, оскільки не конкретизовано, які саме свідки, котрі проживають на території м. Києва, мають бути допитані в суді. Крім того, згідно зі ст. 336 КПК з метою забезпечення ефективного судового розгляду проведення процесуальних дій під час судового провадження може бути здійснено у режимі відеоконференції. За наведених обставин вказану обставину не може бути визнано винятковою в розумінні абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК.
Таким чином, підстави для передачі кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до Деснянського районного суду м. Києва відсутні, а тому клопотання захисника необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів у порядку ч. 3 ст. 34 КПК залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3