АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1533/18 Справа № 192/2245/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , мотивоване тим, що поведінка засудженого свідчить про небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення з початку строку відбування покарання, оскільки він на протязі 2017 року не був заохочений. Мав стягнення за порушення режиму відбування покарання, що не може свідчити про його виправлення. Крім того, комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_7 як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення, як такий, що не довів свого виправлення. Таким чином, суд першої інстанції оцінив в сукупності досліджені докази, прийшов до висновку, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

В обґрунтування доводів апеляції апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суді фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального права. Вказує, що судом першої інстанції в повній мірі не досліджено особу засудженого, який відбуває покарання у Солонянській виправній колонії ДПтСУ в Дніпропетровській області №21 з 05.10.2015 року, на час розгляду клопотання відбув понад трьох чвертей строку покарання. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується як задовільно, так і посередньо, має два заохочення, стягнень не має. Працевлаштований робочим в слюсарно-збиральному цеху №3, до праці ставиться посередньо. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Крім того, засуджений ОСОБА_7 приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Фізкультура і спорт. На думку захисника, вищенаведені обставини повністю доводять факт позитивних змін, які відбулися в особистості засудженого ОСОБА_7 за час відбуття останнім покарання та створили у нього самокеровану, правослухняну поведінку, що й є підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, думки засудженого та його захисника, які підтримали в повному обсязі доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ Солонянська виправна колонія №21 Міністерства юстиції України за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2016 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.10.2015 року по 26.01.2016 року включно. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26.01.2016 року по 26.02.2016 року. В ДУ «Солонянська ВК №21» засуджений ОСОБА_7 знаходиться з 20 жовтня 2016 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований у промисловій зоні до ССЦ-3, до праці ставиться посередньо.
Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 характеризується як задовільно, так і посередньо. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Судом першої інстанції встановлено, що засуджений приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», проте робить це формально.
Згідно довідки про заохочення та стягнення убачається, що на даний період часу ОСОБА_7 має два заохочення, застосовані до нього 06 жовтня 2016 року та 26 січня 2018 року, за умови відбування покарання в СВК № 21 з 20 жовтня 2016 року (а.с.27).
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, та не в повній мірі досліджено матеріали особової справи засудженого є безпідставними. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поведінка засудженого свідчить лише про те, що він бажає скорішого звільнення з місць позбавлення волі, останній раніше притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, таким чином ОСОБА_7 не став на шлях виправлення.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, відсутність стягнень нетривалий час, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Надання захисником ОСОБА_6 довідки про хворобу малолітньої дитини засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідки Миколаївської сільської ради Софіївского району Дніпропетровської області №752 від 19.07.2018р. про потребу уваги та матеріальної допомоги батька малолітнім ОСОБА_9 не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4