22.08.2018
Справа №642/1024/18к
Провадження №1кс/642/2085/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2018 р. Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_4 про скасування арешту вилученого майна та забов*язання виконати певні дії , -

ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 в якій він згідно вимог ст. 174 КПК України просить скасувати арешт майна, який був накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 10.04.2018 року та яке було вилучене 04.04.18 року під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000237.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 послався на те що, він є власником майна, яке було вилучено 04.04.18 року з території домоволодіння, яке належить його батькові на праві власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме системного блоку від комп`ютера чорного кольору, на задній стінці якого міститься напис «Нео і3- 6100/8 GB/1ТВ» дата виготовлення 30.06.2017 року та мобільний телефон Samsung SM G361H зі стартовим пакетом Київстар» № НОМЕР_1 . Оскільки обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді, якого було призначено з порушеннями вимог про авто розподіл справ, зазначена розшукова дія, на думку заявника, повинна бути визнана неправомірною, а протокол обшуку неналежним доказом. Крім того зазначає що оскільки обшук було проведено неправомірно слідчий не мав права звертатись з клопотанням про накладення арешту. Також вказав що клопотання слідчого про накладення арешту було подане з порушенням встановлених законом строків. Прохає суд скасувати арешт на майно ОСОБА_4 накладений ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 10.04.18 року забов*язавши Холодногірський ВП повернути вилучене майно власнику. Забов*язати СВ Холодногірського ВП надіслати заявнику повний текст із додатками протоколу обшуку від 04.04.18 року та визнати вказаний протокол неналежним та неприпустимим виключивши його із числа письмових доказів по кримінальному провадженню № 0000237.

Заявник до судового засідання не з`явився. Надіслав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутність. На задоволенні заяви наполягав.

Прокурор у судове засідання з`явився, проти скасування ухвали про накладання арешту на майно від 10.04.2018 року заперечував, зазначивши, що на даний час досудове слідство триває і вилучене майно є речовими доказами.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено що слідчим відділом Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 24.01.2018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361-1 КК України.

04.04.18р на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова проведено огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в результаті якого було тимчасово вилучено: системний блок від комп`ютера чорного кольору, на задній стінці якого міститься напис «Нео і3- 6100/8 GB/1ТВ» дата виготовлення 30.06.2017 року та мобільний телефон Samsung SM G361H зі стартовим пакетом Київстар» № НОМЕР_1 .

Відповідно до ували слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків від 10.04.2018 р. на вилучене майно було накладено арешт.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до частини 2 вищеназваної статті арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На думку суду заявник належними та припустимими доказами не довів неправомірності визначення слідчого судді який виносив ухвалу про дозвіл на обшук. Втручання в автоматизовану систему розподілу судових справ є кримінальним правопорушенням провадження за яким відкриваються слідчим або прокурором за відповідним повідомленням про злочин у порядку ст. 214 КПК України.

ОСОБА_4 не позбавлений можливості звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Також необґрунтованим є посилання в заяві на пропуск встановлених строків для розгляду клопотання про накладення арешту оскільки ці обставини повинні були бути предметом розгляду в апеляційній скарзі на ухвалу суду про накладення арешту від 10.04.18 року і не підлягають розгляду слідчим суддею районного суду.

Питання щодо визнання неналежним та неприпустимим певних доказів та вилучення їх з матеріалів кримінального провадження не входить до переліку повноважень слідчого судді визначених в ст.ст. 174, 303-307 КПК України. Неналежними та неприпустимими докази визнаються судом під час розгляду обвинувального акту по суті.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Таким чином, вилучені під час проведення обшуку речі були знаряддям та засобом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 361-1 КК України, можуть бути використані як доказ факту та обставин несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Завданням арешту майна відповідно до вимог ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. У даному випадку завданням арешту майна є можливість його використання у якості речових доказів протиправної діяльності фігурантів, про яке йдеться у клопотанні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт вилученого майна необхідно застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вилучене 04.04.18 року за адресою: АДРЕСА_1 майн в порядку ст. 98 КПК України визнані у якості речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони є знаряддям та засобами вчинення кримінального правопорушення.

Крім того суду заявником не були надані жодні дані, які б підтверджували, що вилучене майно, на які був накладений арешт, належать на праві власності ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що заявник не довів, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, або арешт був накладений не обґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-174, 371-372,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 про скасування арешту майна та забов*язання виконати певні дії по кримінальному провадженню № 0000237 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1