Справа № 468/703/17-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

15.08.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка кримінальне провадження №0000063 від 07 лютого 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старогорожене Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.156 ч.1, 156 ч.2 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її законного представника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та її законного представника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , спеціаліст ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:

В денний час, в серпні 2015 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) неповнолітня (на той час) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з малолітньою (на той час) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 йшли пішки з села Добре, Баштанського району до міста Баштанка. Під їх руху до них на автомобілі ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під`їхав ОСОБА_11 , який є пресвітером церкви християн віри Євангельської України в с. Старогорожене, Баштанського району, якого вищевказані дівчата знали, так як ходять до вказаної церкви та неодноразово його бачили. В подальшому ОСОБА_11 запропонував підвести дівчат до міста Баштанка. На вказану пропозицію дівчата згодились, так як довіряли останньому. У зв`язку з чим, малолітня ОСОБА_9 сіла на переднє пасажирське сидіння, а неповнолітня ОСОБА_7 на заднє пасажирське сидіння автомобіля та разом з ОСОБА_11 в подальшому направились до міста Баштанка. По шляху до міста Баштанки, під час розмови ОСОБА_11 стало достовірно відомо про те, що ОСОБА_9 є малолітньою дитиною так як їй не виповнилось чотирнадцяти років, а ОСОБА_7 є неповнолітньою, так як їй не виповнилось вісімнадцяти років. В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_9 , та неповнолітньої ОСОБА_7 на вчинення відносно них розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на фізичне та моральне розбещення дітей.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_7 , з метою задоволення власної статевої пристрасті ОСОБА_11 вчинив фізичні розпусні дії, а саме почав здійснювати непристойні доторкання руками через одяг до статевих органів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , направлені на отримання власного сексуального задоволення, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні. В свою чергу, ОСОБА_9 відбивала руки ОСОБА_11 та просила припинити свої дії так як її це лякає. В подальшому ОСОБА_11 разом з двома дівчатам приїхав до м. Баштанка та зупинився біля Баштанської ЗОШ № 2 І-ІІІ ступенів де зачинивши дверцята з внутрішньої сторони продовжив непристойні доторкання руками через одяг до статевих органів, а також грудей малолітньої ОСОБА_9 , що сиділа поруч з ним в автомобілі. В цей час остання просила припинити протиправні дії. Після чого, ОСОБА_11 не зупиняючись на досягнутій меті та задоволення свої сексуальних потреб почав вчиняти розпусні дії по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_7 які виразились у непристойному доторканні через одяг до статевих органів і грудей потерпілої. В подальшому потерпілі почали просити ОСОБА_11 про припинення розпусних дій так як їм це було не приємно. Після чого ОСОБА_11 відвіз їх додому та відпустив.

Через декілька днів, в серпні 2015 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_11 зателефонував потерпілій ОСОБА_14 та почав пропонувати зустрітися знову, але остання повідомила, що без ОСОБА_9 вона не вийде, на що ОСОБА_11 погодився та через декілька годин приїхав. Під час зустрічі останній знову приїхав на своєму автомобілі ВАЗ 21104 та до його салону сіла на переднє сидіння ОСОБА_9 та на заднє ОСОБА_7 . Коли останні знаходились в салоні автомобіля то ОСОБА_11 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел та переслідуючи мету задоволення власної статевої пристрасті, знову почав непристойні доторкання руками через одяг до статевих органів, а також грудей малолітньої ОСОБА_9 , яка сиділа поруч в автомобілі. В подальшому ОСОБА_11 не маючи на меті припинення своїх протиправних дій відносно малолітньої, а навпаки почав одночасно здійснювати непристойні доторкання руками до статевих органів через одяг малолітньої ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_7 , яка сиділа на задньому сидінні автомобіля. В свою чергу дівчата просили останнього припини вказані дії, але ОСОБА_11 їх запевняв, що в його діях ніякого гріха не має та інтелектуально розбещував їх шляхом ведення розмов сексуального характеру, збуджуючи у ОСОБА_9 та ОСОБА_7 статевий інстинкт, та змушував їх поїхати в інше місце, де немає людей та їм ніхто не буде заважати. Після чого, дівчата попросились вийти з автомобіля так як їм не приємно відчувати непристойні доторкання з боку ОСОБА_11 та в подальшому останні пішли додому, а ОСОБА_11 направився в невідомому напрямку.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_11 скоїв злочини, передбачені ч.1 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо особи яка не досягла шістнадцятирічного віку та ч.2 ст.156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 винним себе у вчиненні вищезазначеного злочину не визнав, та пояснив, що ніяких розпусних дій по відношенню до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не вчиняв. Дійсно восени 2015 року підвозив потерпілих з села Добра до міста Баштанка на сільгосптехніку. Обмінялися телефонами, після цього декілька раз зустрічалися. Він приїздив до них на автомобілі, розмовляли на різні теми (про бога, хлопців, про те, що треба слухатися батьків тощо). Під час зустрічей до грудей та статевих органів потерпілих не доторкався, при цьому зазначив, що під час спілкування декілька раз клав свою руку на коліно ОСОБА_9 пояснивши це, манерою спілкування із людьми , та після зауваження ОСОБА_9 він руку одразу забирав. Вважає, що ніяких протиправних дій він не вчиняв, а вищевказані обставини надумані потерпілими.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується показами потерпілих та свідка.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_14 в ході розгляду справи пояснила, що в серпні 2015 року її та ОСОБА_9 з села Добре до міста Баштанка підвіз на автомобілі ОСОБА_11 . По приїзду до м. Баштанка ОСОБА_11 зупинив автомобіль неподалік від Баштанської ЗОШ №2. Під час розмови в автомобілі запитував чи є в них хлопці, торкався до них, до колін, грудей, статевих органів і казав що його дії не гріх. На зауваження припинити ці дії не реагував. Він їм телефонував і пропонував зустрітись. Через деякий час вони знову зустрілись де він також торкався до них, до колін, грудей та статевих органів. Коли йому стало відомо про відеозапис, він приїхав до школи, де під час розмови вимагав його видалити, пропонував за це гроші. До поліції не зверталися тривалий час, оскільки боялися і вважали, що обвинуваченого є зв`язки.
Допитана потерпіла ОСОБА_9 в ході розгляду справи пояснила, що в серпні 2015 року її та ОСОБА_14 з села Добре до міста Баштанка підвіз на автомобілі ОСОБА_11 . В м. Баштанка ОСОБА_11 зупинив автомобіль неподалік від Баштанської ЗОШ №2. Під час розмови в автомобілі запитував чи є в них хлопці, розмовляли про бога. Під час спілкування ОСОБА_11 торкався до них, до колін, грудей та статевих органів. Вона пояснювала останньому, що їй це не приємно, однак він на це не реагував. Спілкування проходило в автомобілі ОСОБА_11 . Вийти з машини не мали змоги, оскільки дверці були несправні і він їх не відпускав. Після того як ОСОБА_11 стало відомо про здійснений ОСОБА_14 відеозапис він приїжджав до них та вимагав видалення цього запису, пропонуючи кошти та погрожуючи зв`язками в правоохоронних органах.
Допитана в якості свідка законний представник потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в ході розгляду справи пояснила, що про обставини розпусних дій ОСОБА_11 відносно її доньки їй стало відомо лише після виклику до поліції, до цього донька нічого не розповідала. До неї приїжджав ОСОБА_11 на пропонував вирішити дане питання.

Допитана в якості свідка законний представник потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 в ході розгляду справи пояснила, що про обставини розпусних дій ОСОБА_11 відносно її сестри ОСОБА_9 їй стало відомо лише після подання заяви до поліції, до цього сестра нічого не розповідала. В ході розмови сестра розповіла всі обставини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 в ході розгляду справи пояснила, що восени 2015 року на початку учбового року ОСОБА_7 розповіла їй про обставини розпусних дій ОСОБА_11 відносно неї та ОСОБА_9 та те, що дані дії було знято нею на мобільний телефон. Через деякий час вона разом ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зустрілися з ОСОБА_11 біля Баштанської ЗОШ №2, де останній вимагав видалення цього запису, пропонуючи кошти та погрожуючи зв`язками в правоохоронних органах.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується письмовими доказами, які є у справі, а саме:
-витягом з кримінального провадження №0000063 від 07 лютого 2017 року ;
-протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від 07.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомила про вчинення злочину, а саме розбещення її чоловіком на ім`я ОСОБА_16 ;
-протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від 07.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 ,. повідомила про вчинення злочину, а саме розбещення її мешканцем села Горожене на ім`я ОСОБА_16 ;
-постановою від 07.02.2017 року про визнання речовим доказом DVD диску із відеозаписом;
-заявою ОСОБА_14 про добровільну видачу працівникам поліції телефону Самсунг марки GT-S55222;
-протоколом огляду предмету від 08.02.2017 року та додатком до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон "Samsung GT S5222", який належить ОСОБА_14 та відтворено відеофайли;

-висновком комп`ютерно - технічної експертизи №59 від 15.03.2017 року, відповідно до якого на наданому на дослідження мобільному телефоні "Samsung" моделі "GT-S5222", серійний номер НОМЕР_2 " було виявлено 328 зображень, 32 відео-файли, 2 звукозаписи та контакти, які були записані до директорій на компакт диск;
-висновком судово-психіатричної експертизи №103 від 15.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 могла правильно розуміти характер і значення скоєних стосовно неї дій і надавати їм усвідомлений опір;
-висновком судово-психіатричної експертизи №102 від 15.03.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_7 могла правильно розуміти характер і значення скоєних стосовно неї дій сексуального характеру і надавати їм усвідомлений опір;
-копією паспорту громадянина України, згідно якого ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
-копією свідоцтва про народження, згідно якого ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за встановленим судом обвинуваченням доведена сукупністю досліджених вище судом доказів, а саме: частково показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні вказав, що поклав руку на коліно неповнолітньої особи, перебуваючи при цьому з неповнолітніми в автомобілі, показами потерпілих про такі обставини. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.
Пояснення обвинуваченого та заперечення захисника з приводу відсутності належних доказів того, що останній не вчиняв даного злочину, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються комплексом досліджених судом вищевказаних доказів, при цьому таку позицію обвинуваченого, суд розцінює лише як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за даний злочин.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 передбаченими ст. 66 КК України - судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України - судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує те, що він скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, особуобвинуваченого раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання характеризуються позитивно, обставини скоєного злочину.

Підстав для застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_11 відповідно до розділу XIV загальної частини КК України в даний час немає, примусових заходів медичного характеру він не потребує.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_11 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь потерпілих в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних потерпілим моральних страждань, відносини між потерпілими та обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим відносно потерпілих злочину.
Враховуючи наведене, суд вважає, що цивільні позови про відшкодування моральної шкоди мають бути задоволені частково та з обвинуваченого на користь потерпілих слід стягнути по 4000 грн., кожній, необхідних для компенсації перенесених моральних страждань внаслідок вчиненого злочину.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази DVD диск із відеозаписом - залишити при справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.. 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.156 ч.1, 156 ч.2 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 156 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ст. 156 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_11 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст.75, 76, КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 4000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Речові докази: DVD диск із відеозаписом - залишити при справі.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень 50 копійок.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: