справа № 208/9464/13-к
№ провадження 1-кп/208/8/18
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янському справу за кримінальним провадженням № 0003432 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, українець, громадянин України, освіта базова загальна середня, не навчається, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього, який не досяг віку кримінально відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 07 жовтня 2013 року, приблизно о 16.00 годині, разом зі ОСОБА_7 , перебуваючи на території дитячого садка, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачили раніше не знайомого малолітнього ОСОБА_8 , 2001 р.н., у якого у руках знаходився мобільний телефон «Samsung» IMEI IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . ОСОБА_7 , у якого виник умисел на шахрайське, із корисливого мотиву, заволодіння вказаним мобільним телефоном повідомив про це ОСОБА_4 , та вступив з ним у попередню змову, направлену на умисне шахрайське, із корисливого мотиву заволодіння вказаним мобільним телефоном та вони домовились про те, що ОСОБА_7 ввійде у довіру малолітнього ОСОБА_8 та шахрайським чином заволодіє вказаним мобільним телефоном, а ОСОБА_4 в цей час буде слідкувати за тим, щоб у необхідний момент допомогти ОСОБА_7 зникнути з місця події із мобільним телефоном ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій умисел, направлений на шахрайське із корисливого мотиву заволодіння майном малолітнього ОСОБА_8 , розподіливши ролі згідно розробленому плану, входячи в довіру малолітнього ОСОБА_8 . ОСОБА_7 почав з ним розмовляти. В цей час ОСОБА_4 , виконуючи раніше розподілені ролі, чекав ОСОБА_7 неподалік.

В ході бесіди, приблизно о 17.10 годині ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_8 підійшли до гаражного комплексу, розташованого поблизу перехрестя вулиць Запорізької та Локтюхова у м. Кам`янське. При цьому, ОСОБА_7 , скориставшись довірою ОСОБА_8 , отримав від останнього вказаний мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка. В цей час, побачивши, що ОСОБА_7 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_8 , до нього підійшов ОСОБА_4 , якому ОСОБА_7 передав телефон ОСОБА_8 в руки, та потім почав відходити від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . У цей час ОСОБА_7 , діючи згідно розподілених ролей, продовжував відволікати ОСОБА_8 до тих пір, поки ОСОБА_4 зник з поля зору потерпілого. Потім і сам ОСОБА_7 пішов за ОСОБА_4 та зник з поля зору ОСОБА_8 . У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спільно розпорядились майном потерпілого на власний розсуд.

Вказаними діями потерпілому ОСОБА_8 завдано майнової шкоди на суму 749 гривень.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначивши, що ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. На момент вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_9 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння останній не досяг 16-ти річного віку, що виключає можливість малолітнього бути суб`єктом кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 22 КК України. Просив, враховуючи умови проживання, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_9 , застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Адвокат підтримав думку прокурора.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 повністю підтвердив події, так як вони викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що на той час був неповнолітнім, не розумів своїх вчинків та дій.

Вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, повністю підтверджується зібраними в ході досудового слідства та судового розгляду доказами: допитом малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , допитом неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , тобто є таким, що дійсно мало місце.

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_9 не досяг 16-ти річного віку, тобто віку, з якого настає кримінальна відповідальність по ч.2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_4 є задовільним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває. Згідно інформації виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, рішенням виконкому № 67 від 21.02.2007 року ОСОБА_4 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З цього часу та до моменту вступу до навчального закладу перебував під опікою рідного дядька, однак дозволяв самовільне залишення місця постійного проживання.

Згідно інформації з ДПТНЗ «Дніпродзержинський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту» ОСОБА_4 навчався у зазначеному навчальному закладі з 01.09.2013 року, за час навчання зарекомендував себе з негативної сторони та допускав пропуски занять без поважних причин, за що був відрахований 31.12.2015 року. На час навчання проживав у гуртожитку навчального закладу. ОСОБА_4 до вчиненого ним діяння ставиться негативно, жалкує щодо вчинення ним кримінального правопорушення, усвідомлює протиправний характер своїх дій, винить себе у вчиненому. Встановлено дорослого підбурювача до вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження. На сьогоднішній день ОСОБА_4 не навчається, однак неофіційно працює, має постійний заробіток, та утримує себе та цивільну дружину. Після вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 186 КК України, кримінальне провадження перебуває на розгляді у Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська, остаточне рішення у справі не винесено.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд вважає за доцільне застосувати щодо ОСОБА_9 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Керуючись п.1 ч.2 ст.105 КК України, ст.40, ст.110, ч.1 ст.292, 498, 499 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1