Справа № 214/4006/18
1-кп/214/675/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000098 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Витязівки Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого одну малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, який обіймає посаду хіміка відділення радіаційного, хімічного та біологічного захисту роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», раніше не судимий, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, № 43 о/с від 20.09.2017 солдат ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду хіміка відділення радіаційного, хімічного та біологічного захисту роти бойового та матеріального забезпечення.
Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 з 08.04.2014 ОСОБА_5 , набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1ІЗ-УІІІ від 5.01.2015, відповідно до ст. 106 ч. 1 плі. 1, 17, 20, ст. 1 12 Конституції України та ст.ст. 4, 1 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХИ від 21.10.1993 оголошено проведення, зокрема, на -ериторії Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ віл 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби, 23 лютого 2018 року, вирішив не з`явитися вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 1 Національної гвардії України, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, солдат ОСОБА_5 , 23 лютого 2018 року, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до зазначеної військової частини та незаконно перебував поза її межами без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 14 березня 2018 року, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

14 березня 2018 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, самостійно та з власної ініціативи зявився до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, чим припинив вчинення вказаного злочину.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді хіміка відділення радіаційного, хімічного та біологічного захисту роти бойового та матеріального забезпечення, у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст. 1, . З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з прямим умислом, і мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, 23 лютого 2018 року о 08:00 годині, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 Національної гвардії України та незаконно перебував поза її межами без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до 14 березня 2018 року, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, перебуваючи за місцем мешкання : АДРЕСА_1 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнною стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом.
За даною справою 26 червня 2018 року прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнною стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом. Обвинувачений в ході досудового розслідування щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості з застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 4 ст. 407 КК України, та з застосуванням ст. 53 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 (п`ять тисяч) гривень.
Суд вважає, що дана угода відповідає вимогам КПК України та закону. При цьому суд вважає, що угода не містить передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди. Також судом встановлено, що укладення сторонами угоди є добровільним.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену за даним кримінальним провадженням 26 червня 2018 року прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнною стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом. Обвинувачений в ході досудового розслідування щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості з застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 4 ст. 407 КК України, та з застосуванням ст. 53 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 (п`ять тисяч) гривень.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 407 ч.4 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 (п`ять тисяч) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1