Справа № 465/5499/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/702/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Льовова від 18 липня 2018 року,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Франківського районного суду м. Льовова від 18 липня 2018 року матеріали обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні за №0002029 від 16.06.2017, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим п.13 ст.3, п.3 ч.2 ст. 291 КПК України.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають прямим вимогам процесуального закону, а саме п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в анкетних даних відсутні дані, які прямо передбачені законом конкретне місце народження обвинуваченого. Крім того, вважає, що із за наявності розбіжностей у датах складання обвинувального акта та його затвердження, не має можливості визначити і цих даних. Також, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування покликається на те, що дана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В ході судового засідання, яке відбулося 18 липня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 на запитання суду, щодо уточнення своїх анкетних даних повідомив суду місце свого народження, а відтак стверджувати, що суд був позбавлений можливості встановити такі дані не можливо. Поряд із цим, суд у своїй ухвалі вказує на те, що прокурором надано пояснення щодо розбіжностей в датах складання обвинувального акта та його затвердженні, прокурором було зазначено, що 15 серпня 2017 року є технічною помилкою, а тому слід вважати, що обвинувальний акт складено та затверджено 15 вересня 2017 року. Крім цього, разом з обвинувальним актом до Франківського районного суду м.Львова скеровано реєстр матеріалів кримінального провадження та розписку про отримання копії обвинувального акту де дата отримання є 15 вересня 2017 року та інформація в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме повідомлення про відкриття матеріалів кримінального провадження від 15 вересня 2017 року. Щодо скерування обвинувального акта не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а керівником Львівської місцевої прокуратури №3, то на підставі п.1 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про прокуратуру», п.9.5.2 Інструкції з діловодства органів прокуратури України, що затверджено Наказом Генеральним прокурором України №3 від 15.01.2015, супровідний лист про скерування обвинувального акта до суду адресується на ім`я голови місцевого суду та підписується керівником прокуратури.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про безпідставність поданої апеляційної скарги та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно Глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п.1-9 ч.2 ст. 291 цього Кодексу, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

Поряд з тим, як вбачається з обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, вони не відповідають прямим вимога процесуального закону, а саме п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в анкетних даних відсутні дані, які прямо передбачені законом конкретне місце народження обвинуваченого. Крім того, із за наявності розбіжностей у датах складання обвинувального акта та його затвердження, не має можливості визначити і цих даних.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, що є безумовною підставою для його повернення.

На переконання колегії суддів, наведена невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення обвинувального акта з наведених в оскаржуваній ухвалі підстав.

Щодо зазначених в апеляційній скарзі прокурора доводів на спростування висновків суду про необхідність повернення обвинувального акта, то вони є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Франківського районного суду м. Льовова від 18 липня 2018 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4