Чортківський районний суд Тернопільської області
"08" серпня 2018 р. Справа № 608/1866/17
Номер провадження1-кп/608/61/2018
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
23 листопада 2017 року в провадження суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування в вищезазначеному кримінальному провадженні.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який судом продовжувався і термін запобіжного заходу закінчується 11 серпня 2018 року, однак судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено.
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється в інкримінованому злочині, та є ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, в клопотанні прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення протиправних дій та продовження злочинної діяльності, а це ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується в вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Він один проживає в с. Шульганівка, не одружений, офіційно ніде не працює, дітей немає, а тому в нього відсутні перешкоди для того, щоб змінити місце свого проживання і ухилитися від правоохоронних органів з метою уникнення відповідальності за скоєне. Спокуса ухилитися від слідства та суду в обвинуваченого ОСОБА_4 є великою, а це доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор вважає, що за таких обставин застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 буде недостатнім, так як вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на домашній арешт Сторона захисту вважає, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є необґрунтованим, оскільки відповідно до вимог чинного кримінального-процесуального законодавства України на прокурора, який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести: обґрунтованість підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення; наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами; неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.
Як вбачається із клопотання сторона обвинувачення лише припускає, що обвинувачений ОСОБА_4 , може продовжити злочинну діяльність, та може ухилитися від суду. Жодних доказів, які б підтверджували це припущення суду не надано.
Також у даному клопотанні стороною обвинувачення не наведено жодних аргументів щодо того, що застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні, унеможливить досягнення мети в разі його застосування.
Крім цього, позиція захисту щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується також і на обставинах справи, зокрема на тому, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення на побутовому грунті, раніше не судимий, від органів слідства та суду не переховувався, у розшуку не перебував, відсутність повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, має постійне місце проживання, наявність осіб готових надати йому на час судового розслідування місце проживання, та гарантувати дотримання ним визначеного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та контролювати його явку на судові засідання, наявність у нього родини, має на утриманні неповнолітню дочку, думку потерпілих щодо призначення покарання, позитивні характеристики, та поведінку обвинуваченого під час судових засідань.
Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, який просить продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечують клопотання прокурора, просять задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадженняне було завершене до його спливу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 вищезазначеного Кодексупід час розгляду клопотання про застосування (в даному випадку продовження) запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 2 ст. 194 вищезазначеного Кодексу слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Проте відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. .
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Проте доводи прокурора, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в клопотанні відсутні.
Також інші підстави або вищенаведені ризики для продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в клопотанні прокурора не зазначені і в ході судового розгляду клопотання вони не встановлені.
Отже, судом встановлено лише одну обставину, що передбачена пунктом першим ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України. Інші обставини, які передбачені п. п. 2 та 3 зазначеної статті під час судового розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не знайшли належного обґрунтування.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції забезпечується заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення "законності" позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою При цьому, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").
Таким чином, в ході судового розгляду клопотання прокурора належним чином не необґрунтовано та недоведеною наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України та докази того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбачених вищезазначеною правовою нормою..
Разом з тим, виходячи з обґрунтованості підозри, суд вважає наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ч. 3 ст. 194 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведене обставини, передбачені п. 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, задовольнивши, таким чином, частково клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 331 Кримінально-процесуального кодексу України, суд,---
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання захисника задовольнити частково.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується в вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1