Справа № 216/6585/17
Провадження № 1-кп/216/375/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2018 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000157 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2018 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, оскільки підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні, тому що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місяця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого, а також наявність у нього судимостей.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 лютого 2018 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 квітня 2018 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2018 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вже майже шість місяців перебуває під вартою.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом та учасником бойових дій, має постійне зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, вину визнає та щиро кається у скоєному.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що ступінь ризиків, які існували під час обрання обвинуваченому запобіжного у вигляді тримання під вартою, суттєво знизився.

Ураховуючи вимоги ст. 5 Конвенції та усталену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що характер пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не може бути достатньою підставою для продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на особисте зобов`язання.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 194, 197, 201, 205, 315 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

У Х В А Л И В:

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатись із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час - 440 грн 50 коп.) до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час 3 524 грн).

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти й застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 01.06.2018 року об 11 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1