Справа № 524/1239/18
Провадження № 1-кп/524/202/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000290 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської обл., громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.11.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст.. ст.. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24.01.2018 у період часу з 15.30 до 16.00 ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 39 по проспекту Лесі Українки у місті Кременчуці, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 та свою знайому ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, повторно, шляхом ривка рукою, вихопив з бокової кишені курточки ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 4499 грн. разом з гаманцем в якому знаходилися гроші в сумі 900 грн. Після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 , матеріального збитку на загальну суму 5399 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, не заперечував факт заволодіння майном потерпілого, однак вважав, що діяв таємно та його дії слід кваліфікувати як крадіжку. При цьому пояснив, що 24.01.2018 року йому зателефонував товариш на ім`я ОСОБА_9 та запропонував заробити по 1000 грн. На цю пропозицію він погодився та прийшов на зустріч зі ОСОБА_10 до будинку №39 по проспеку Лесі Українки, поблизу зупинки громадського транспорту Героїв Сталінграду. ОСОБА_9 показав на потерпілого, який сидів на лавці в стані алкогольного сп`яніння та сказав, що у нього є два мобілні телефони. В цей момент до потерпілого підійшла дівчина на ім`я ОСОБА_11 і вони разом попрямували в напрямку будинку 51. Він разом зі своїм другом пішли за ними. Потім вони підійшли до потерпілого та дівчини і ОСОБА_9 почав просити у ОСОБА_7 гроші. Потерпілий почав з кулаками кидатися на них і підставив свій карман. Він заліз рукою в карман, однак його руку хтось витяг з карману і при цьому звідти випали телефон та гаманець. Він підняв вказані речі і разом зі ОСОБА_10 пішли в бік магазину «АТБ». У гаманці було 800 грн., які вони поділили зі ОСОБА_10 . Телефон продали, за нього він особисто отримав 800 грн.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 24.01.2018 року сидів на лавці , в районі будинку АДРЕСА_2 , де чекав на свою знайому ОСОБА_11 . Перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли прийшла ОСОБА_11 разом пішли до неї додому. В цей момент до нього підбіг обвинувачений, вихопив із кишені мобільний телефон та гаманець і побіг далі. Наздогнати обвинуваченого не намагався, оскільки розгубився. Думав, як дістатися додому без грошей.

- показами свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що 24.01.2018 року їй зателефонував ОСОБА_7 та попросив зустрітися. Вона погодилась та пішла на зустріч. Коли йшла побачила обвинуваченого з якимось хлопцем. Зустрівшись із потерпілим разом пішли в бік 51 будинку. Обвинувачений обігнав їх, підійшов до потерпілого та заліз рукою до кишені ОСОБА_7 . З кишені витяг гаманець, телефон випав на землю. Він його підняв та побіг.

- показами свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 24.01.2018 року зустрів обвинуваченого, з яким разом пішли в бік магазину «Брусничка». Через деякий час зустріли потерпілого з дівчиною. Він зупинився, а ОСОБА_5 пішов до потерпілого. Бачив,як обвинувачений щось забрав із кишені потерпілого, після чого пішов.Пізніше, ввечері, ОСОБА_5 попросив продати мобільний телефон «Самсунг». Він допоміг йому в продажу телефона знайомому.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2018 року з додатками, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу яка заволоділа його речами 24.01.2018 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2018 року з додатками, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав свого знайомого ОСОБА_5 , як особу яка 24.01.2018 року заволоділа майном ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.02.2018 року з додатками, згідно якого свідок ОСОБА_8 упізнала ОСОБА_5 , як особу яка 24.01.2018 року заволоділа майном ОСОБА_7 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2018 за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого останній розповів та показав де і як відбулося кримінальне правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2018 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_14 , як особу, у якої він 24.01.2018 року придбав мобільний телефон Samsung Galaxy J5;

- заявою ОСОБА_13 від 03.02.2018 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону Samsung Galaxy J5 imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який він придбав 24.01.2018 у раніше невідомого чоловіка;

- протоколом огляду з додатками від 03.02.2018, згідно якого вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy J5 imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 та чохол чорного кольору до мобільного телефону;

- висновком експерта з оцінки майна від 06.02.2018, згідно якого середня ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J5, 2016», придбаного у жовтні місяці 2017 року, бувшого у використанні, у справному стані та без пошкоджень становить 4499 грн.;

- речовими доказами.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Не визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та твердження про те, що він заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 таємно суд оцінює критично, розцінюючи дану обставину як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», а саме п. 3 вбачається, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови Пленуму ВСУ, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Так, потерпілий і свідки у своїх показах наданих суду наголошували, що заволодіння майном ОСОБА_7 відбувалось у їх присутності та вони усвідомлювали характер протиправних дій обвинуваченого. Крім того, сам обвинувачений в своїх поясненнях зазначив, що коли поліз до кишені потерпілого його руку хтось витяг звідти, в результаті чого на землю випали речі потерпілого, які він підібрав та пішов. Вказане підтверджує, що дії ОСОБА_5 були помічені і він не міг не усвідомлювати це.

Отже, позиція обвинуваченого щодо вчинення ним крадіжки, а не грабежу не відповідає встановленим фактичним обставинам справи та спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні вищеперелічених доказів.

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в судовому провадженні доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинені ним злочинні дії правильно кваліфіковані за за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання , суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його стан здоров`я, те, що обвинувачений, не працює, характеризується посередньо його стан здоров`я та вік.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових злочинів, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Призначаючи покарання суд виходить з вимог ст.71 КК України, тобто призначаючи покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2017 року, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік..

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.11.2017 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, тобто з 13 лютого 2018 року.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy J5 imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: