У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.05.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/221/18 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2017.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван Республіки Вірменії, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, не судимого звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим з підстав, передбачених ст.46 КК України. .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 3 201 ( три тисячі двісті одна) грн. 05 коп..
Речові докази по справі: автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е320», реєстраційний номер Словацької республіки МІ293DD повернуто власнику ОСОБА_6 ; автомобіль марки «ГАЗ», моделі «ТК-G-2705 МД», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернуто представнику власника Закарпатського територіального центру екстреної медичної допомоги Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації .
Скасовано арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Е320», реєстраційний номер Словацької республіки НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2016.
Згідно обвинувального акту та ухвали суду ОСОБА_6 22.08. 2016, близько 23 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ Е320», реєстраційний номер Словацької республіки НОМЕР_2 , рухаючись у напрямку КПП «Ужгород» до с. Барвінок Ужгородського району, їдучи по об`їзній дорозі м. Ужгорода траси Е50 «Ужгород-Тернопіль», перед перехрестям з вул. Гагаріна у місті Ужгороді, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та в порушення вимог п. 2.3 «б» та п. 33.2.2. Правил дорожнього руху України, перед виїздом на головну дорогу вул. Гагаріна, не зупинився перед знаком «Проїзд без зупинки заборонено», а продовжив рух далі, де навпроти будинку №238, виїхавши на вул. Гагаріна, а саме на смугу рух
по напрямку від с. Барвінок до вул. Мукачівської по якій від с. Барвінок по напрямку до вул. Мукачівської рухався мікроавтобус меддопомоги марки «ГАЗ», моделі «ТК-G-2705 МД», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , в результаті чого допустив зіткнення з вищевказаним мікроавтобусом.
Внаслідок дорожньо - транспортної приходи пасажиру мікроавтобуса меддопомоги марки «ГАЗ», моделі «ТК-G-2705 МД», реєстраційний номер НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №830 від 23.09.2016 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської місцевої прокуратури просить ухвалу суду від 08.12.2017 щодо ОСОБА_6 - скасувати як незаконну, а кримінальне провадження направити на новий розгляд. Вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та через застосування Закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню. Вказує, що наявна в матеріалах справи довідка про судимість ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки у Тячівському районному суді Закарпатської області на розгляді перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за фактом події, яка мала місце 14.12.2015. Наявна в матеріалах кримінального провадження довідка про судимість є застарілою, а помилка сталася з вини прокурора, якому на час розгляду клопотання не було відомо про обставини вчинення ОСОБА_6 іншого злочину. На його думку до обвинуваченого не може бути застосовано вимоги ст. 46 КК України, оскільки ОСОБА_11 вчинив злочин не вперше, при цьому такий, що класифікується як тяжкий злочин.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник - адвокат ОСОБА_7 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду без змін. Вказує на порушенням принципу презумпції невинуватості у судженнях прокурора. Зазначає, що згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку», тобто особа вважається винуватою тоді, коли її вина доведена в законному порядку. Аналогічні принципи закріплені у ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ст. 17 КПК України. Презумпція невинуватості згідно практики Європейського суду з прав людини є порушеною, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону ( справа «Грабчук проти України»). Суд першої інстанції правильно прийшов до переконання, що особа вчинила злочин вперше, оскільки наявність інформації про підозру у вчиненні іншого злочину до визнання винним судом у встановленому Законом порядку не свідчить про вчинення ним злочину та буде грубим порушенням принципу презумпції невинуватості.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно п. 1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Як на підставу для закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції послався на примирення обвинуваченого з потерпілими.
Згідно з приписом ч.4 ст. 56 КПК України потерпілий на всіх стадіях кримінального провадження має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення, але підставою для закриття кримінального провадження таке примирення є тільки у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Така правова підстава звільнення від кримінальної відповідальності, як примирення винного з потерпілим, передбачена у ст. 46 КК України.
Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Для застосування аналізованого виду звільнення від кримінальної відповідальності необхідною є сукупність таких умов: 1) особа вчинила злочин уперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої тяжкості або необережних злочинів середньої тяжкості (при цьому не вимагається, щоб ними були так звані злочини приватного обвинувачення); 3) особа, яка вчинила такий злочин, примирилася з потерпілим; 4) вона відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. При цьому не вимагається, щоб суб`єкт, який вчинив злочин, щиро покаявся і активно сприяв розкриттю злочину. Встановивши сукупність вказаних умов, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим та відшкодував завдані збитки, про що свідчить відповідна нотаріально засвідчена заява потерпілого ОСОБА_10 про відсутність будь-яких майнових та немайнових претензій до ОСОБА_6 ( а. м. к. п. 39).
За таких підстав, звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності судом першої інстанції є обґрунтованим з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права.
Доводи прокурора щодо наявності підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, як підстави для відмови в задоволенні клопотання про застосування звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
З врахуванням наведеного, обвинувачений за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_11 на даний час вважається особою яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, оскільки наявність підозри та обвинувального акту щодо нього на розгляді у суді першої інстанції, щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, апеляційний суд в розумінні ст.17 КПК України, ст. 62 Конституції України, ч.2 ст.6 Європейської конвенції з права людини не може розцінювати, як наперед встановлений факт вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, а тому не вбачає перешкод для застосування ст. 46 КК України, а тому ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, яка відповідає, як вимогам національного та міжнародного законодавства, так і підтверджена матеріалами кримінального провадження.
Зазначені обставини також кореспондуються з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (рішення від 27.10.1999 у справі №1-15/99).
Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.
З вищенаведених підстав, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора вважає такою, що не підлягає до задоволення, оскільки ухвала суду є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2017 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України без змін.
На ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: