АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1300/18 Справа № 203/3563/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000317,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк для оскарження вищевказаної ухвали, оскільки судовий розгляд проводився без його участі, вказану ухвалу він ніколи не отримував, а тому строки оскарження ним не порушенні, також просить скасувати ухвали слідчого судді від 12 червня 2015 року, яким накладено арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», сірого кольору, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 20.11.2014.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що автомобіль «TOYOTA COROLLA», на який було накладено арешт, був придбаний на ім`я ОСОБА_6 під час їхнього спільного проживання однією сім`єю та є їх спільною власністю, а тому вбачається наявний факт незаконного тривалого позбавлення його права користування власним майном.
Також використання цього автомобіля не можливе без техпаспорта на нього.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», сірого кольору, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 20.11.2014, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною його відчуження та використання.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, санкцією якої передбачене обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування зазначеного факту, необхідно накласти арешт на належний їй транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA», сірого кольору, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 20.11.2014, що може мати значення для з`ясування обставин кримінального провадження №0000317.
Заслухавши суддю-доповідача, третьюособу, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно із п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що слідчим відділом УМВС України на Придніпровській залізниці проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР під № 0000317 від 15.11.2013 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.276, ч.1 ст.115, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив викладене в ньому обґрунтування, встановив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, санкція якої передбачає обов`язкове покарання у вигляді конфіскації майна та дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.309 КПК України, ухвала про арешт майна може бути оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Згідно із п.5 ч.1 ст.3 КПК України, стадія досудового розслідування закінчується, зокрема, направленням до суду обвинувального акта.

Апеляційним переглядом встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000317, у межах якого було постановлено оскарженну ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року, закінчене, та передано з обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та перебуває на стадії судового розгляду.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України питання щодо скасування арешту майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/ або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, вирішує суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Такі критерії як вартість майна, що підлягає конфіскації, законність чи незаконність його походження, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, розмір шкоди, яка потенційно могла бути завдана злочином, вид і розмір призначеного покарання мають бути враховані судом, в провадженні якого перебуває кримінальне провадженні при його розгляді по суті.
На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перебуває на стадії судового провадження в суді першої інстанції, а отже, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, зміна чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, надання оцінки тому, чи є порушення прав власників майна, здійснюються судом, що розглядає справу, за клопотанням учасників судового провадження, до яких згідно із п. 26 ч. 1 ст. 3 КПК України відноситься третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
З урахуванням того, що питання правомірності арешту майна на стадії досудового розгляду є предметом вирішення суду першої інстанції в ході здійснення ним підготовчого провадження, що не компетенцією слідчого судді, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ ________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4