Справа № 583/2884/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2018 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області клопотання Міністерства юстиції України відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязань Російська Федерація від 12.04.2016 року за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 років позбавлення волі, -
про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України
ВСТАНОВИВ:
Міністерство юстиції України звернулось до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить суд визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані від 12.04.2016 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Рязань від 12.04.2016 року, зазначивши про початок строку.
Клопотання мотивує тим, що вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязань, Російська Федерація від 12.04.2016 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі) до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Призначене покарання ОСОБА_4 відбуває у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області», кінцевий строк відбування покарання 08.11.2024. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 . 25.10.2017 наказом Міністерства юстиції України № 3307/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, звернулися з даним клопотанням.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, у клопотанні просив проводити його розгляд без участі представника міністерства.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вказаним вироком суду РФ від 12.04.2016 р., а саме: вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані, Російської Федерації від 12.04.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді 9 (девяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.04.2016 року. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк тримання під вартою з 09.11.2015 року по 11.11.2015 року та час попереднього тримання під вартою у період з 11.11.2015 року по 11.04.2016 року включно.
Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Рязанського обласного суду від 30.05.2016 року вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані, Російської Федерації від 12.04.2016 року у відношенні ОСОБА_4 залишено без змін.
Кримінальним кодексом України відповідальність за вчинення особою незаконного збуту наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, передбачена ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.3 ст.15 Кримінального кодексу України, замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані, Російської Федерації від 12.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 в невстановленому місці та в невстановлений час, але не пізніше 07.11.2015 року, від невстановленої слідством особи безконтактним способом через тайнік «закладку» отримав наркотичні засоби для подальшого збуту. Потім ОСОБА_4 частину наркотичного засобу похідного від N-метилефедрону масою 22,79 г по вказівці невстановленої особи розфасував по 24 полімерним пакетам. А частину даного наркотичного засобу, яка залишилась, масою 0,053 г ОСОБА_4 залишив на зберіганні в полімерному згортку і частину даного наркотичного засобу масою 0,30 г в полімерному пакеті в квартирі по місцю проживання для подальшого збуту. Крім того, наркотичний засіб - похідне від метилового ефіру 3-метил-2-(1-пентил-1Н-3-карбоксамидо)бутанової кислоти масою 5,79 г ОСОБА_4 також залишив на зберігання з метою подальшого збуту в полімерному згортку по місцю свого проживання в квартирі. 07.11.2015 р. в період часу з 13 год. 30 хв. до 14 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою з невстановленою особою, виконуючи свою роль в спільному злочині, заклав наркотичні засоби - похідне від N-метилефедрону для збуту покупцям у встановленій кількості та у відповідні місця, зазначені у вказаному вироку. Однак довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг з незалежних від нього причин, оскільки його злочинна діяльність була припинена співробітниками правоохоронних органів, які затримали ОСОБА_4 і вилучили вказані вище наркотичні засоби.
Суд вважає, що відповідно до діючого законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_4 того діяння, за вчинення якого він був засуджений вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані Російської Федерації від 12.04.2016 року, повністю охоплюється диспозицією ч.2 ст. 307 КК України, якою передбачена відповідальність, зокрема за незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах, і за приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Враховуючи ту обставину, що свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, ОСОБА_4 не зміг довести до кінця, оскільки його злочинна діяльність була припинена співробітниками правоохоронних органів, а наркотичні засоби були вилучені, суд вважає, що за Законом України про кримінальну відповідальність дана обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_4 , оскільки такі дії останнього самі по собі утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Таким чином, відповідно до діючого законодавства України, відповідальність за вчинення ОСОБА_4 того діяння, за вчинення якого він був засуджений вироком Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані Російської федерації від 12.04.2016 року, повністю охоплюється диспозицією ч.2ст. 307 КК України, якою передбачена відповідальність, зокрема за незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Здійснюючи процедуру приведення вироку Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані Російської Федерації від 12.04.2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.
Згідно ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.
Згідно ч. 1 ст. 11 Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури,
передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до розпорядження суду вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані, Російської Федерації від 12.04.2016 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 30.05.2016 р.
Призначене покарання ОСОБА_4 відбуває у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області».
25.10.2017 наказом Міністерства юстиції України № 3307/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 є громадянином України та останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Згідно із заявою ОСОБА_4 він просить передати його для відбування покарання в Україні.
Згідно довідок ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Рязанській області» кінцевий строк відбування покарання ОСОБА_4 08.11.2024. Станом на 24.07.2017 року відбута частина покарання становить 1 рік 8 місяців 15 днів позбавлення волі, не відбута частина покарання становить - 7 років 3 місяці 14 днів позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав законної сили, строк покарання, який має відбувати засуджений, більше шести місяців, отримано згоду засудженого на передачу його в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, за вчинення якого було ухвалено вирок судом Російської Федерації, є злочином згідно із законодавством України, відповідальність за який також передбачена Кримінальним кодексом України, суд вважає, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.
Згідно ч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Отже, вирішуючи питання про визначення строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду Російської Федерації, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, та визначає такий строк у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Враховуючи, що згідно ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 компетентний орган, замінюючи вирок, не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи, тобто покарання за своїм характером або своєю тривалістю не може бути суворішим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не застосовує до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч. 2 ст. 307 КК України як обов`язкове покарання, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_4 не призначалось.
Відповідно до положень п. с ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
Враховуючи викладене, строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з 12.04.2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 09.11.2015 року по 11.04.2016 року включно.
Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій засудженому належить відбувати покарання, діючим законодавством України не передбачено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 372, 602, 610 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Привести вирок Желєзнодорожнього районного суду м. Рязані, Російської Федерації від 12.04.2016 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.04.2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 09.11.2015 року по 11.04.2016 року включно.
Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала може бути оскаржена Міністерством юстиції України, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1