н/п 1-кс/640/7996/18
"02" серпня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно громадянина ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «FLY» модель «FS506», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою стільникового оператора «Vodafone», з номером НОМЕР_3 ; місцем зберігання арештованого майна визначити Управління служби безпеки України в Харківській області (м. Харків, вул. Мироносицька, 2).
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 10.07.2018 громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в будинку № 13 по вулиці Хабаровській Основ`янського району м. Харкова, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, діючи умисно, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9 п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), дозволу здійснив придбання реактивної протитанкової гранати РПГ-22, двох корпусів ручних гранат РГД-5 та двох корпусів ручних гранат Ф-1 з чотирма уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ (УЗРГМ-2), які були залишені у вищевказаному будинку невстановленими у ході слідства особами.
В цей же день, ОСОБА_4 , продовжуючи вчиняти дії, які охоплювались його злочинним умислом, направленим на незаконне поводження з бойовими припасами, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що реактивна протитанкова граната РПГ-22, два корпуси ручних гранат РГД-5 та два корпуси ручних гранат Ф-1 з чотирма уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ (УЗРГМ-2) належать до категорії бойових припасів, з використанням автомобіля марки ВАЗ-2103 транспортував їх до місцевості, яка знаходиться серед дерев неподалік залізничної колії на відстані приблизно 300 метрів від залізничної станції «Безлюдівка» регіональної філії ДП «Південна залізниця» в Основ`янському районі м. Харкова (географічні координати 49°53'32" П.Ш. 36°14'53" С.Д.), здійснивши таким чином незаконне носіння бойових припасів в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), дозволу, після чого, діючи свідомо, приховав наявні у нього реактивну протитанкову гранату РПГ-22, два корпуси ручних гранат РГД-5 та два корпуси ручних гранат Ф-1 з чотирма уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ (УЗРГМ-2) під верхнім шаром ґрунту в землі на місцевості, яка знаходиться серед дерев неподалік залізничної колії на відстані приблизно 300 метрів від залізничної станції «Безлюдівка» регіональної філії ДП «Південна залізниця» в Основ`янському районі м. Харкова (географічні координати 49°53'32" П.Ш. 36°14'53" С.Д.), де незаконно зберігав їх в період з 10.07.2018 по 11.07.2018 в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), дозволу.
В ході проведення 11.07.2018 огляду місцевості, яка знаходиться серед дерев неподалік залізничної колії на відстані приблизно 300 метрів від залізничної станції «Безлюдівка» регіональної філії ДП «Південна залізниця» в Основ`янському районі м. Харкова (географічні координати 49°53'32" П.Ш. 36°14'53" С.Д.), в землі під верхнім шаром ґрунту виявлено та вилучено предмети, які згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 115/2018 є реактивною протитанковою гранатою РПГ-22, яка відноситься до категорії боєприпасів, двома ручними осколковими гранатами РГД-5 та двома ручними осколковими гранатами Ф-1 з чотирма уніфікованими запалами до ручних гранат модернізованими УЗРГМ (УЗРГМ-2), що в своїй сукупності утворюють ручні осколкові гранати РГД-5 (Ф-1), які належать до категорії боєприпасів.
Крім того, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 20.07.2018 близько 04 год. 50 хв. громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на місцевості, яка знаходиться серед дерев неподалік залізничної колії на відстані приблизно 300 метрів від залізничної станції «Безлюдівка» регіональної філії «Південна залізниця» в Основ`янському районі м. Харкова (географічні координати 49°53'33" П.Ш. 36°14'55" С.Д.) маючи злочинний умисел, направлений на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, намагався здійснити постріл реактивною протитанковою гранатою РПГ-22 по рухомому складу вантажного потягу № 2453 сполученням «Основа-Куп`янськ», однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки він був затриманий співробітниками Управління СБ України в Харківській області.
20.07.2018 громадянина України ОСОБА_4 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.
20.07.2017 громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України.
Також, в ході здійснення особистого обшуку ОСОБА_4 , під час здійснення огляду місця події 20.07.2018, було виявлено та вилучено мобільний телефон чорного кольору марки «FLY» модель «FS506», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою стільникового оператора «Vodafon», з номером НОМЕР_3 .
В цей же день вказаний мольний телефон було оглянуто, окрім іншого оглядом було встановлено: що мобільний термінал синхронізовано з аккаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У контактах («телефонна книга мобільного пристрою») серед інших міститься контакт з назвою «Штаб» номер « НОМЕР_4 ». В ході огляду встановлено що на телефоні мається мессенджер «Viber», у якому міститься листування з абонентом « ОСОБА_5 ». Листування із вказаним абонентом зафіксовано за допомогою фотозйомки та додається до даного огляду у вигляді фототаблиці.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, факт вилучення під час здійснення особистого обшуку ОСОБА_4 в ході огляду місця події 20.07.2018, вищезазначеного мобільного телефону є конкретним фактом і доказом, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження ОСОБА_4 вказаним телефоном.
Отже, вилучений мобільний телефон чорного кольору марки «FLY» модель «FS506» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою стільникового оператора «Vodafone», з номером НОМЕР_3 відповідає критеріям речових доказів, вказаних у ст. 98 КПК України, адже може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є об`єктом кримінально протиправних дій.
Сторона обвинувачення зазначає, що на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання, та відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України виконати завдання арешту майна, а саме: запобігання можливості приховування такого майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
До канцелярії суду старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_6 подано заяву ОСОБА_7 від 01.08.2018, в якій він просить провести розгляд даного клопотання без його участі. Не заперечує щодо накладення арешту на належне йому зазначене у клопотанні майно (а.с. 37).
До канцелярії суду 01.08.2018 надійшла заява від захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій вона просить розглядати клопотання про арешт майна за її відсутності та проти задоволення клопотання не заперечує (а.с. 38).
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
20.07.2018 з 04.52 год. до 09.25 год. проведено огляд місця події на місцевості, яка знаходиться серед дерев неподалік залізничної колії на відстані приблизно 300 метрів від залізничної станції «Безлюдівка» регіональної філії «Південна залізниця» в Основ`янському районі м. Харкова (географічні координати 49°53'33" П.Ш. 36°14'55" С.Д.), в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 20.07.2018 вилучено майно, зазначене в даному клопотанні сторони обвинувачення (а.с. 9-14).
20.07.2018 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 15, ст. 113 КК України, тобто замах на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно громадянина ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «FLY» модель «FS506», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-карткою стільникового оператора «Vodafone», з номером НОМЕР_3 - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна Управління служби безпеки України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1