Справа №482/1989/17 09.08.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/622/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 серпня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000641 за апеляційною скаргою прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Братолюбівка Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,
законний представник ОСОБА_10 ,
обвинувачений ОСОБА_7
представник служби в справах
дітей Новоодеської районної
державної адміністрації ОСОБА_11 ,
потерпіла ОСОБА_12 ,

представник потерпілої ОСОБА_13 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2018 року змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, призначивши покарання передбаченого частиною 2 статтею 121 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 2 вересня 2017 року по 4 вересня 2017 року.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , матеріальну шкоду в сумі 12 945 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень та завдану їй моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи обставин кримінального правопорушення, визнаних судом доведеними, доведеності винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що суд першої інстанції, при призначенні покарання недотримався положень статей 50, 65 КК України.
На думку апелянта, суд першої інстанції, в порушення рекомендацій зазначених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визнанні обставин, які пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_7 , а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, безпідставно не застосував положення статті 69 КК України.
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_7 визнав вину з моменту затримання і до винесення обвинувального вироку, надавав правдиві показання.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставині, яка пом`якшує покарання, а саме, що злочин (кримінальне правопорушення) вчинено неповнолітнім.
Також вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 31 серпня 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час мати ОСОБА_7 - ОСОБА_10 почала скаржитись ОСОБА_7 на їх сусіда ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу того, що останній ображає її та виражається нецензурною лайкою.
Після чого, 31 серпня 2017 року приблизно о 23.00 у ОСОБА_7 , у зв`язку із раніше виниклими неприязними стосунками з ОСОБА_14 та в результаті образ його матері ОСОБА_10 , виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .
З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_7 пішов до домоволодіння ОСОБА_14 . Приблизно о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 підійшов до місця проживання ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та постукав у вхідні двері будинку. Через деякий час двері відчинив ОСОБА_14 та між ними виник словесний конфлікт. Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , штовхнув останнього, від чого ОСОБА_14 впав на підлогу.
В цей час ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи над тілом потерпілого завдав ОСОБА_14 не менше 20 ударів руками та ногами зі значною силою в область голови, обличчя та тулуба.
Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.
1 вересня 2017 року ОСОБА_14 був доставлений до Новоодеської центральної районної лікарні, де від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин, помер.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, його законного представника, захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та її представника, які просили залишити без змін вирок суду першої інстанції, думку представника служби в справах дітей, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона складу злочину це зовнішній прояв злочинного посягання, що включає суспільно небезпечне і протиправне діяння, вчинене у певний час, визначеним способом, із застосуванням конкретних засобів, з настанням суспільно небезпечних наслідків. Особливе значення об`єктивної сторони складу злочину в теорії та судовій практиці обумовлене тим, що вона структурно входить в основу кримінальної відповідальності, визначає її межі, є умовою правильної кваліфікації та розмежування суміжних складів злочинів, а також елементи об`єктивної сторони складу злочину конструюють диспозицію кримінально-правової норми.

Згідно частини 2 статті 121 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 , кримінальна відповідальність наступає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
За вироком судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 31 серпня 2017 року приблизно о 23 годині 20 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , штовхнув останнього, від чого ОСОБА_14 впав на підлогу. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи над тілом потерпілого завдав ОСОБА_14 не менше 20 ударів руками та ногами зі значною силою в область голови, обличчя та тулуба. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник. 1 вересня 2017 року ОСОБА_14 був доставлений до Новоодеської центральної районної лікарні, де від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин, помер.
Тобто, судом першої інстанції, всупереч вказаним нормам КПК України, у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, не зазначені обставини скоєного суспільно-небезпечних дій обвинуваченим у частині наслідків кримінального правопорушення, а саме, які тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому, що визначені тяжкими тілесними ушкодженнями, що спричинили смерть потерпілого.

Не зазначено про це і у викладених в обвинувальному акті фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, на що суд першої інстанції не звернув також уваги, і, відповідно, не зазначено про це і у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54).

Зазначене вище свідчить, що вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя (п. 2, 13, 14 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність покарання.

При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, перевірити відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2018 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: