Справа № 645/850/18
Провадження № 1-кс/645/348/18
24 квітня 2018 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2018 року разом з матеріалами за скаргою та матеріалами кримінального провадження повернено до суду для вирішення питання щодо розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.
30.03.2018 року системою автоматизованого розподілу справ слідчим суддею для розгляду вказаної справи було визначено слідчим суддею ОСОБА_1 , що підтверджується протокол автоматичного визначення слідчого судді від 30.03.2018 року.
Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлену скаргу підтримав, просив її задовольнити та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
18.12.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області з заявою на злочинні шахрайські дії ОСОБА_5 , в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності адвоката ОСОБА_5 по факту вчинення ним відносно нього злочинних шахрайських дій та заволодіння грошовими коштами в сумі 5200,00 грн., оскільки адвокатом ОСОБА_5 було підроблено шляхом внесення дописок договір про надання правових послуг від 07.02.2015 року, а також він вимагав від нього сплати неіснуючого боргу в сумі 3800,00 грн., що з урахуванням інфляції та 3 % річних і судових витрат становить 4847,00 грн.
20.12.2017 року за вказаною заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом вчинення злочину, склад якого передбачений ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство).
Постанова мотивована тим, що під час проведення досудового розслідування було встановлено, що у заяві, яка надійшла до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину: фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб, предмет посягання та інші обставини вчинення злочину. Також, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір про надання правових послуг, тому це цивільно-правові відносини. Не було встановлено усіх об`єктивних та суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею особливої частини КК України.

Слідчим суддею повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено було досліджено та проаналізовано матеріали кримінального провадження №0003418 від 20.12.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься копія договору про надання правових послуг від 07.02.2015 року, який укладено між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5 ; копія калькуляції №1 на заплановані правові послуги за договором б/н від 07.02.2015 року ОСОБА_3 та копія акту передання-приймання фактично наданих правових послуг від 25.08.2015 року за договором про надання правових послуг б/н від 20.03.2014 р.

При цьому, суд зауважує, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.08.21017 року у цивільній справі №643/7219/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання частково недійсним договору про надання правових послуг від 07.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_5 та стягнення грошових коштів, вказані позовні вимоги залишені без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року у справі №643/7219/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено та рішення Московського районного суду м. Харкова залишено без змін.

При цьому із змісту судового рішення вбачається, що судом було відхиллено доводи ОСОБА_3 , на які він посилався і під час розгляду його скарги слідчим суддею, щодо підробки дати укладення Договору у тексті Акту (його назві). Суд зазначив, що кінцева мета , про яку фактично йдеться у п. 2 Договору , сторонами досягнута, право власності на успадкований позивачем будинок зареєстровано за останнім під час та завдяки виконанню відповідачем умов Договору, про що складено Акт, жодних претензій з приводу виконання Договору на момент підписання Акту ОСОБА_6 не висловлював.

Мотивуючи право скаржника ОСОБА_3 на звернення до суду з скаргою, що є предметом судового розгляду, слідчий суддя виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу по суті, суд керується нижчевикладеними положеннями чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 38 КПК України, передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження №0003418 від 22.12.2017 року за ч. 1 ст. 190 КК України, слідчий суддя вважає, що слідчим було вчинено всі заходи стосовно всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку та забезпечено прийняття законного і неупередженого процесуального рішення за результатами досудового розслідування кримінального провадження у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Так, в ході проведення досудового розслідування, що знайшло своє підтвердження в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 31.01.2018 року, встановлено, що відсутні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: не існують фактичні докази, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб, предмет посягання та інші обставини вчинення злочину).

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями статті 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого Кримінальним кодексом України злочину, тобто наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину.

Відповідно до ст. 190 КК України, шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно потерпілого шляхом обману або зловживання довірою

Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відсутність хоча б одного з елементів складу злочину шахрайства, у тому числі об`єктивної і/або суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, не є злочином і можуть свідчити про наявність між потерпілим і правопорушником цивільно-правових відносин.

Способами вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є:

Обман - повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснований на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману або довіряючи обвинуваченому, зовні добровільно передає останньому майно або право на майно, вважаючи що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, або що він зобов`язаний це зробити.

Відповідно до положень п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його привласнити, не виконуючи зобов`язання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Враховуючи вище викладене, виходячи з встановлених під час досудового розслідування обставин, слідчий суддя констатує, що слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає безпідставними доводи скаржника ОСОБА_3 щодо підробки шляхом дописки договору про надання правових послуг від 07.02.2015 року, так як його недійсність (часткова недійсність) була предметом судового розгляду та не знайшла свого підтвердження.

При цьому, слідчий суддя критично оцінює пояснення скаржника щодо перекручуванням фактів і підробки документів слідчим, оскільки матеріали кримінального провадження та прийнята за його результатами постанова про закриття кримінального провадження були детально досліджені судом, на підставі чого встановлено, що слідчий дійшов правильного висновку про відсутність в діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що скаржником не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б взагалі свідчили про бажання, мету адвоката ОСОБА_5 отримати винагороду без виконання відповідних зобов`язань за договором. Зазначене, також, спростовується, копією акту передання-приймання фактично наданих правових послуг від 25.08.2015 року, недійсність якого не встановлена і не визнана судом, який було укладено за результатами фактично наданих за договором послуг.

Беручи до уваги зібрані в ході досудового розслідування матеріали кримінального провадження, наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи те, що в процесі здійснення кримінального провадження не встановлено фактичних обставин, які б свідчили на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з огляду на те, що вище вказаним рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.08.21017 року у цивільній справі №643/7219/16-ц, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.11.2017 року залишено без змін, договір про надання правових послуг від 07.02.2015 року не визнано частково недійсним, оскільки він відповідає положенням Цивільного кодексу України, слідчий суддя вважає, що слідчим обґрунтовано прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення слідчого під час досудового розслідування, залежно від того, чи були встановлені обставини, що підлягають доказуванню, зазначені в ст. 91 КПК України, та виконані інші вимоги КПК України, при прийнятті постанови про закриття кримінального провадження, приймає одне з таких рішень: скасовує рішення слідчого чи відмовляє у задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на викладене, приймаючи до уваги необґрунтованістю доводів скаржника, які не знайшли своє підтвердження під час розгляду даної скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 є безпідставною та в її задоволенні слід відмовити.

При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити скаржнику, що він необмежений в праві щодо оскарження договору про надання правових послуг від 07.02.2015 року в порядку цивільного судочинства з інших підстав та спираючись на інші докази обґрунтування заявлених ним вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 18.12.2017 року слідчого Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003418 від 20.12.2017 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1