Справа № 206/4300/18
Провадження № 1-кп/206/332/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої

направлено клопотання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Дніпро клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 01.07.2018 року, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, до якого згідно постанови Апеляційного суду Луганської області від 12.08.2010 року застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричну установу із суворим наглядом до його видужання, згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2016 року змінені примусові заходи медичного характеру з суворого нагляду на посилений; згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року примусові заходи медичного характеру змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2018 року приблизно о 22:00 годині ОСОБА_5 , будучи особою, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру та проходячи лікування у відділенні № 12

КП «ДКПЛ`ДОР», втік із спеціалізованого лікувального закладу із звичайним наглядом, скориставшись необачністю персоналу лікарні, залишив відділення № 12 та зник у невідомому напрямку, чим скоїв втечу із спеціалізованого лікувального закладу зі звичайним наглядом.

30.06.2018 року близько 22.10 годині працівником 12-го відділення КП «ДКПЛ`ДОР», при перевірці кількості хворих було виявлено відсутність ОСОБА_5 , та констатовано, що він залишив територію КП «ДКПЛ`ДОР» за невідомих обставин.
ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показав, що до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу, після того як він скоїв злочин. Одного дня йому захотілось погуляти і він втік із відділення, потім його знайшли у м. Красноармійську Донецької області

Судом також були досліджені і інші докази, представлені публічним обвинуваченням, належність та допустимість яких ніким не оспорювалась та не піддавалась сумніву.

- протокол огляду місця події від 01.07.2018 року, відповідно до якого було оглянуто шорти та футболку чорного кольору, зубну щітку білого кольору у футлярі білого кольору, які належать ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 11);

- протокол огляду місця події від 16.07.2018 року, відповідно до якого було оглянуто будівлю "Відділення № 12" КП "ДКПЛ" ДОР", вхід до будівлі здійснюється через вхід № 2, а саме через металеві двері (з решіткою) з врізним замком. Встановлено, що у палаті № 4 відсутні пошкодження ручок вікна, наявні 9 ліжок, ліжко, яке закрілено за ОСОБА_5 , знаходиться при вході в палату № 4 з правої сторони (т. 1 а.п. 22-23);

- положення про психіатричне відділення № 12 КЗ "ДОКПЛ", розпорядок дня хворих ДОКПЛ та режим роботи відділення ( т. 1 а.п. 46-52);

- згідно постанови Апеляційного суду Луганської області від 12.08.2010 року до ОСОБА_5 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації у психіатричну установу із суворим наглядом до його видужання, згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетрвоська від 25.11.2016 року змінені примусові заходи медичного характеру з суворого нагляду на посилений; згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2018 року примусові заходи медичного характеру змінено на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом (т. 1 а.п. 32-39);

З огляду на вище приведені докази, належність і допустимість яких ніким не спростована, суд приходить до однозначного висновку про те, що ОСОБА_5 було скоєне суспільно небезпечне діяння, яке виразилось у втечі із спеціалізованого закладу, особою, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру (ст.394 КК України).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження (висновок судово-психіатричного експерта № 232 від 27.07.2018 року ( т. 1 а.п. 67-69) ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в даний час іспитований також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Тому суд приходить до висновку, що скоєння суспільно-небезпечного діяння було вчинено ОСОБА_5 в стані неосудності, і він повинен бути госпіталізований в психіатричну установу для проходження примусового лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочин у стані неосудності, види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Суд вважає, що суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ст. 394 КК України, мало місце та воно було вчинено особою, щодо якої розглядається справа.

Відповідно до роз`яснень п.п. 3, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» дані експертні висновки є одним із доказів у справі, не мають наперед установленої сили , не є обов`язковими для суду, та мають оцінюватись в комплексі всіх доказів,а суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно - небезпечного діяння, тому з урахуванням цих вимог суд приходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_5 вчинив суспільно- небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання його у психіатричному закладі та лікуванні в умовах звичайного нагляду, то згідно до ч. 4 ст.94 КК України його слід госпіталізувати до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Заслухавши думки учасників судового провадження, враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Однак, суд не погоджується із доводами, викладеними у клопотанні, щодо посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_5 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 394 КК України, оскільки це суперечить чітко сформульованому умислу у розумінні ст. 24 КК України, так як ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння страждав на хронічне психічне захворювання в формі шизофренії параноїдної, яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у вказаний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 94 КК України, згідно до вимог якої, госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить небезпеки для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах звичайного нагляду.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно - небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України, - примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1