Провадження № - 1кп/201/133/2018
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003214 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозове, Петропавлівського району, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судимого:
- 18.03.2009 року Синельниковським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився 15.12.2010 року умовно достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 12 днів;
- 25.10.2011 року Васильковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185,71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;
- 06.06.2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.296, 70 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі, звільнився 26.11.2013 року за відбуттям покарання;
- 29.07.2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 12.12.2016 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України, ч.1 ст. 187, 70 КК України до 5 років 6 місяців; звільнився 21.03.2017 року за відбуттям покарання;
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 19.09.2017 року близько о 20-40 годин знаходячись біля будинку № 4 по пр. Героїв у м. Дніпро, маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, побачив у дворі вказаного будинку потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої на шиї знаходився ланцюжок з золота 585 проби вагою 3 гр. з хрестиком з золота 585 проби вагою 2 гр., які він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 , знаходячись в зазначеному місці та в зазначений час, реалізуючи виниклий намір направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії є відкритими для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_6 та, схопивши її за волосся, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, зірвав у неї з шиї ланцюжок із золота 585 проби, довжиною 60 см., вагою 3 гр., вартістю 2925 гривень з хрестиком з золота 585 проби вагою 2 гр. вартістю 1950 гривень, однак з причин, що не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний намір до кінця, а саме розпорядитися викраденим майном, так як був зупинений свідками неподалік від місця скоєння кримінального правопорушення.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 спочатку свою вину у скоєному злочині визнав частково та пояснив, що ним насильство відносно потерпілої не застосовувалось. Так, він підбіг до неї трохи ззаду та збоку, схопив рукою за ланцюжок, рвонув його і почав тікати, не хапаючи потерпілу за волосся і не застосовуючи до неї жодного насильства, однак ланцюжок заплутався у волоссі потерпілої і залишився фактично у неї на шиї, а обвинуваченого затримали. В подальшому в судовому засіданні визнав себе винним та пояснив, що можливо насилля і було застосоване, однак все відбулось так швидко, що він не запам`ятав цього.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні з наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що у вересні 2017 року, більш точну дату вона не пам`ятає, вона їхала в маршрутному таксі додому з тренування і ще в автобусі звернула увагу на раніше не знайомого їй обвинуваченого, який всю дорогу голосно розмовляв з дитиною. Потерпіла вийшла на зупинці на 4-му ж/м Перемога і пішла в бік свого будинку. При цьому вона звернула увагу на те, що обвинувачений також пішов за нею. Близько 20-00 21-00 години, коли вона вже пройшла арку і рухалась во дворі, то почула ззаду тупіт ніг, обвинувачений схопив її за волосся, шию і ланцюжок, декілька разів смикнув і зірвавши ланцюжок побіг. Вона почала кричати і якісь хлопці погнались за обвинуваченим. Вона розгубилась і заплакала, а також зателефонувала своєму хлопцеві, який вийшов до неї і виявив, що ланцюжок заплутався в її волоссі. В цей же час хлопці затримали та привели обвинуваченого. Вони викликали поліцію. Внаслідок дій обвинуваченого у неї на шиї були сліди від пальців останнього, однак доки приїхала поліція вони зійшли.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в той день він з товаришем сиділи на бесідці в дворах на ж/м Перемога коли почули крик дівчини. Вони схопились і побігли на крик. Коли підбігли на місце, то побачили чоловіка, який вийшов з кущів і вони його запитали хто кричав на що той сказав, що нічого не чув, однак в цей час підійшла дівчина яка вказала на чоловіка що той пограбував її і свідок з товаришем його затримали. Дівчина розповідала, що він намагався зірвати ланцюжок, однак він застряг в неї у волоссі.

З протоколу огляду місця події від 19.09.2017 року та доданих фототаблиць (а.с. 107-110) встановлено, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована біля будинку № 4 по пр. Героїв у м. Дніпрі, яка представляє собою асфальтовану дорогу на торці вищевказаного будинку. На місці огляду ОСОБА_6 надала для огляду золотий ланцюжок довжиною 60 см. з хрестиком, який має пошкодження у вигляді розриву.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.09.2017 (а.с. 115-117) потерпіла ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб впізнала хлопця під № 2, а саме ОСОБА_3 , який 19.09.2017 року близько о 20-40 годин знаходячись поблизу будинку № 4 по пр. Героїв у м. Дніпро скоїв закінчений замах на відкрите викрадення майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

В ході проведення слідчого експерименту 24 жовтня 2017 року, розпочатого о 15 годині 10 хвилин та закінченого о 15 годині 30 хвилин (а.с. 20-25) ОСОБА_3 в присутності понятих, статиста та конвою за адресою: м. Дніпро, пр.Героїв,4 вказав що 19.09.2017 року близько о 20-40 годин він знаходився на кутку будинку та слідував за дівчиною, на якій він побачив золотий ланцюжок з хрестиком. Після чого обвинувачений за допомогою статиста вказав місце знаходження потерпілого та показав, що він підбіг ззаду та схопив дівчину за волосся, які були зібрані у косу з шпилькою. Після цього він нахилив її, зірвав з шиї золотий ланцюжок з хрестиком та побіг у бік арки, яка розташована у вказаному будинку.

З висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4670-17 від 27.09.2017 року (а.с. 111-114) вбачається, що станом на 19.09.2017 року ринкова вартість ланцюжка з золота 585 проби довжиною 60см. вагою 3г, котрий був у вжитку з 01.06.2012 року становить з 2925 гривень, а хрестика 1950 гривень.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що ОСОБА_3 19.09.2017 року близько о 20-00 годин знаходячись біля будинку № 4 по пр. Героїв у м. Дніпро вчинив закінчений замах на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, які не залежали від обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий і вчинив новий злочин через пів-року після звільнення з місць позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак згідно судово-психіатричного висновку № 275 хронічним психічним захворюванням не страждає, виявляв і виявляє емоціонально нестійке розлад особистості, на час вчинення злочину та в даний час може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено. Його каяття в судовому засіданні, на думку суду не є щирим, а направлене виключно на зменшення покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак у мінімальному його розмірі на підставі ч. 3 ст. 68 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ступеню здійснення злочинного наміру, даним про особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, як не вбачає підстав і для застосування ст. 75 КК України.

Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк відбування покарання відраховувати з 21 вересня 2017 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 08.10.2018 року.

Речові докази: ланцюжок з золота 585 проби, довжиною 60 см., вагою 3 гр., хрестик з золота 585 проби вагою 2 гр. повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 99 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1