Справа № 214/1376/13-к.
1/214/2/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.190 КК України.

На виконання ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2018 щодо оголошення ОСОБА_4 у розшук, останнього доставлено 11.10.2018 до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

19.06.2018 прокурором подано до суду клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, обраного щодо підсудного ОСОБА_4 , на тримання під вартою. У даному судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, в обґрунтування якого він посилається на те, що під час судового слідства підсудний неодноразово не з`являвся до судових засідань, будучи належним чином повідомленим про їх дату, час та місце їх проведення. В судовому засіданні 18.05.2018 судом з`ясовано, що підсудний проходить військову службу у Збройних Силах України, у зв`язку з чим стороною обвинувачення заявлено клопотання про направлення запиту до районного військового комісаріату за місцем мешкання останнього. Відповідно до отриманої відповіді від 31.05.2018, ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом з 25.12.2017 в військовій частині пп НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 НЦ Старичи) Львівська область. Підсудний ОСОБА_4 , достеменно знаючи, що притягнутий до кримінальної відповідальності, будучи під підпискою про невиїзд, навмисно уклав контракт з військовими силами України з метою ухилення від суду та уникнення кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти заявленого клопотання, вважали його необґрунтованим, оскільки підсудний не ухилявся від суду, викликів у судові засідання не отримував, а весь цей час перебував на військовій службі у Збройних Силах України. Особисто підсудний ОСОБА_4 пояснив, що своєму захиснику ОСОБА_9 , він повідомляв, що він уклав контракт. Далі, після приїзду у ВЧ, він надіслав останній копію контракту та інші підтверджуючі документи. У зв`язку з цим вважав, що вона повідомить правоохоронні органи щодо його місця перебування. Щодо розгляду кримінальної справи, вважав, що вона може бути розглянута без нього, а якщо його участь буде необхідною його викликають. Проте, як виявилось, адвокат документи до суду або прокурору не передала. У подальшому зобов`язувався прибувати у судові засідання за кожним викликом суду. Зауважив, що підполковник ОСОБА_10 особисто ознайомлений із ситуацією, що склалася та зобов`язувався сприяти від`їзду до м. Кривий Ріг на судові засідання за повісткою. Тому просив суд не застосовувати до нього тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінальної справи, вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.18 КПК України, при здійсненні правосуддя в кримінальних справах судді незалежні і підкорюються тільки законові. Судді вирішують кримінальні справи на основі закону, в умовах, що виключають сторонній вплив на суддів.
Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У ст. 29 Конституції України гарантовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Це також узгоджується із ст. 5 Конвенції, у якій зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно з ч.1 ст.148 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства чи суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. При цьому відповідно до ч.2 цієї ж статті, такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи намагатимуться ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.
Статтею 274 КПК України передбачено, що під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворою мірою запобіжного заходу, у зв`язку з чим вона обирається лише за наявності підстав вважати що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.2 ст.148 КПК України і його належної поведінки.

Пунктом 13 зазначеної вище постанови встановлено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Так, кримінальна справа щодо ОСОБА_4 перебуває у провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області з 21.02.2013.
Під час досудового слідства 16.11.2010 щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (том 1 а.с.123, 124).
У зв`язку з неодноразовими неявками ОСОБА_4 в судові засідання, невиконанням постанов про його привід та отриманою від його захисника інформацією, що на теперішній час він проходить військову службу у збройних силах України, судом з`ясовано, що останній дійсно перебуває у ВЧ ПП НОМЕР_1 (184 НЦ Старичі) Львівська область (том 9 а.с.78).
На підставі викладеного вище, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2018 провадження щодо ОСОБА_4 зупинено та оголошено останнього у розшук.

Так, при вирішенні питання про заміну запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_4 , на думку суду відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.148 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на підписці про невиїзд ОСОБА_4 порушив умови даних письмових зобов`язань застосованого запобіжного заходу, а саме: на виклики суду не з`являвся, за місцем свого проживання був відсутній, тим самим переховувався від суду і перешкоджав встановленню істини у справі, з 12.09.2018 перебував в розшуку.
Разом з цим, на виконання ухвали про оголошення підсудного у розшук, 11.10.2018 ОСОБА_4 доставлений до суду, але судове засідання не відбулось та відкладено на 12.10.2018, у зв`язку з відмовою останнього від свого захисника ОСОБА_9 та призначенням нового.
В судове засідання, призначене на 12.10.2018 підсудний з`явився, що, на думку суду є відповідальним відношенням до покладеного на нього обов`язку.
Окрім того, підсудним надано до суду копію контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 10.01.2018 та копію витягу з наказу №6 від 10.01.2018, відповідно до якого прапорщика ОСОБА_4 з 10.01.2018 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_3 .
Також, відповідно до довідки №1596 від 17.09.2018, ОСОБА_4 в період з 16.01.2018 по 14.05.2018, з 31.05.2018 по 20.08.2018 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Аналіз вказаних вище обставин дає суду підстави дійти до висновку про те, що підсудний ОСОБА_4 має міцні соціальні звязки, що свідчить про його належну поведінку та про те, що останній в майбутньому не буде переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки після направлення кримінальної справи до суду, інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не вчинив, а доказів протилежного прокурор не надав.
Усі зазначені вище обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі буде вподальшому виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являтися на виклики суду, не буде перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжувати злочинну діяльність.
При цьому, на думку суду заміна запобіжного заходу на тримання під вартою підсудному суперечитиме вимогам п. 1 «с» ст. 5 Конвенції, а також практиці Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. («Єчус проти Литви» рішення від 31.07.2000, п. 93). Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених кримінально-процесуального закону з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Розгляд даної кримінальної справи по суті за відсутності підсудної ОСОБА_6 , яка також ухвалою суду оголошена у розшук, є неможливим, про що наголошують усі сторони кримінального провадження.
Зважаючи на викладене, на думку суду, заміна запобіжного заходу щодо підсудного ОСОБА_4 є недоцільною, а обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним покладених обов`язків, а саме прибувати на виклик до суду, повідомляти про зміну свого місця проживання.
Вислухавши думку учасників справи та приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу, обраного щодо підсудного ОСОБА_4 на тримання під вартою та залишенню без змін запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, обраного щодо нього 16.11.2010.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.148, 155, 273, 274 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, обраного щодо підсудного ОСОБА_4 на тримання під вартою залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом трьох діб з моменту її проголошення.
Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали судді.

Суддя ОСОБА_1