АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши 19 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001580 за апеляційною скаргою, захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначила, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що судом першої інстанції не було враховано визнання вини обвинуваченим, щире каяття, а також дані, які характеризують особу ОСОБА_7 , а саме, останній за місцем свого мешкання характеризується позитивно, за час його проживання скарг або заяв на його поведінку не надходило, перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_9 та виховує двох доньок 2005 та 2007року народження. Також, обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено.
Крім того, захисник зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд першої інстанції зарахував обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення з 05.06.2017 по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та на час постановлення вироку, ОСОБА_7 відбув більш 7 місяців реального позбавлення волі за замах на крадіжку майна на загальну суму 1637,67 грн. Просив призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.
- обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції призначив йому покарання яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. На думку обвинуваченого суд першої інстанції призначаючи покарання не врахував його особу, а саме те, що він за місцем мешкання характеризується позитивно, перебуває у цивільному шлюбі та виховує двох малолітніх доньок. Просив вирок суду змінити та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону на 20.06.2017 року, обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.06.2017 року по 20.06.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Цим вироком встановлено, що 04.06.2017 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_7 , по водостічній трубі, розташованій на фасаді вищевказаного будинку, заліз на другий поверх будинку та через відкрите вікно проник до квартири АДРЕСА_3 , де знаходилася потерпіла ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_7 , побачив майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: автомобільний очищувач лобового скла «Antifreeze Felix Red 1 kg» у кількості 2 шт. загальною вартістю 117,26 грн., автомобільний ремінь двигуна «Bosch AVX 10х900» вартістю 60,45 грн., шуруповерт «Soma SM-643» вартістю 410,75 грн., автомобільний акумулятор «PowerBox» 12v/60 Ah/540 A» вартістю 249,21 грн., зарядний пристрій для автомобільного акумулятора «Bosch» вартістю 800 грн., а також автомобільну щітку, металеву коробку з авто ключами та газовий балон з пропану, які не становлять для потерпілої матеріальної цінності, а всього на загальну суму 1637,67 грн. Поклавши вищевказані речі у сумку, почав спускати їх на двір через вікно квартири. Але в цей час до приміщення кімнати, де знаходився ОСОБА_7 , зайшла потерпіла ОСОБА_10 та почала кричати. Внаслідок чого з метою уникнути кримінальної відповідальності, залишивши вищевказане майно у квартирі, ОСОБА_7 зліз по водостічній трубі у двір, однак був затриманий випадковими свідками.
Таким чином, ОСОБА_7 з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та був затриманий випадковими свідками у безпосередній близькості від місця скоєння злочину.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримала доводи і вимоги своїх апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи та заявлені вимоги, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обставини справи доведення вини обвинуваченої ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та правильність правової кваліфікації його дій, обвинуваченим та його захисником в апеляції, та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, тому дані обставини з цього приводу перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Разом з тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, стосовно призначення обвинуваченому більш м`якого покарання з застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, заслуговують на увагу.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до загальних засад призначення покарання суд, крім іншого, має призначати покарання, максимально індивідуалізуючи його, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Дотримання судом зазначених правил в їх сукупності має гарантувати досягнення визначених кримінальним законом цілей покарання, призначення законних і справедливих покарань, адекватних суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.
Згідно вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував тяжкість скоєного, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття у вчиненому злочині; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює і постійного джерела доходу не має і визначив за необхідне призначити обвинуваченому покарання, пов`язане з ізоляцією його від суспільства у вигляді позбавлення волі у межах строку, визначеного санкцією статті Кримінального кодексу України.
Між тим, суд першої інстанції зазначив також, що не може прийняти як пом`якшуючу покарання обставину наявність неповнолітніх дітей на утриманні, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 юридично не зареєстрований батьком дітей ОСОБА_9 і тому будь-яких обов`язків щодо їх виховання та утримання не має і як встановлено в суді вже довгий час не проживає з ОСОБА_9 і не веде з нею сумісного господарства. З врахуванням викладеного, тяжкості скоєного та обставин вчинення злочину, особистості обвинуваченого підстав для застосування ст.69 КК України та статей 75,76 КК України суд також не знайшов.
З таким висновком, колегія суддів не погоджується і вважає його хибним і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 , як на досудовому розслідуванні так і в суді свою вину повністю визнавав, давав правдиві покази, щиро каявся, матеріальних вимог до обвинуваченого потерпілими не заявлено, оскільки матеріальної шкоди завдано не було.
В апеляційній інстанції обвинувачений та її захисник пояснювали, що потерпілій зовсім не завдано шкоди, оскільки злочин не було доведено до кінця. Обвинувачений щиро кається в скоєному, раніше не судимий, дав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, осудив свій вчинок, визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалася, а також проявив готовність нести кримінальну відповідальність, при цьому, просив надати йому шанс відбути своє покарання без ізоляції від суспільства у вигляді призначеного покарання.
Кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікується разом з ч. 3 ст. 15 КК України, тобто ОСОБА_7 було скоєно незакінчений замах - обвинуваченим не було вчинено усіх дій для доведення злочину до кінця.
При таких обставинах, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без відбуття ним реального покарання, тобто без ізоляції від суспільства.
А тому, враховуючи наведене, колегія суддів, вважає необхідним обставини, а саме, визнання повністю своєї вини, щире каяття, відсутність матеріальної шкоди, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи тяжкість скоєного злочину, обставини справи, наслідки, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття, визнання повністю своєї вини, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, колегія суддів, вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Отже, колегія суддів, вважає необхідним апеляцію обвинуваченого задовольнити, вирок суд в частині покарання змінити, пом`якшивши обвинуваченому покарання та застосувавши до нього положення ст.ст.75, 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3