Справа180/1584/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 10.06.2018 року за №0000370, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.03.2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки з іспитовим строком 3 роки;

- 25.10.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;

- 28.03.2017 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 4 роки з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, маючого на утриманні доньку 2007 року народження, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02.08.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 01.03.2003 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 , 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 01.10.2008 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2018 року о 00 год.30 хв. ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, підійшли до домоволодіння АДРЕСА_3 , через незачинену вхідну хвіртку паркану потрапили на його територію, де ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей житлового будинку та ривком відчинив їх. В подальшому, потрапивши всередину будинку, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_6 - холодильник торгової марки «Атлант» моделі MXM-2835-95 вартістю 3933 грн. 33 коп., пилосос торгової марки «Сатурн» моделі ST-VC 0263 Red вартістю 893 грн. 67 коп., телевізор торгової марки «Шивакі» моделі STV 144 вартістю 663 грн. 33 коп., завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5490 грн. 33 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив, що проживає неподалік будинку, в якому викрали майно, знає, що там ніхто постійно не проживав, в кафе побачив раніше знайомого ОСОБА_7 та запропонував йому викрасти будь-яке майно з будинку, на що останній погодився. Зустрілися з ОСОБА_8 та пішли до будинку, через хвіртку пройшли до двору, дивились по подвір`ї металобрухт. Він ривком відкрив двері в будинок, зайшли та викрали майно, яке перенесли за місцем його проживання. Через декілька днів майно вилучили працівники поліції. У вчиненому розкаюється. Фактичні обставини справи не оспорював, просив суд не досліджувати докази, зібрані по справі під час досудового розслідування справи і після роз`яснення положень ч.3 ст.349 КПК України, у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив, що зустрів ОСОБА_9 , який запропонував йому викрасти майно з будинку, в якому ніхто не проживає. Пішли до будинку, через хвіртку пройшли до двору, поки він дивився на подвір`ї металобрухт, ОСОБА_9 вирвав двері в будинок, зайшли та викрали майно, яке перенесли за місцем проживання ОСОБА_9 . Викрадене майно повернуто. Фактичні обставини справи не оспорював, просив суд не досліджувати докази, зібрані по справі під час досудового розслідування справи і після роз`яснення положень ч.3 ст.349 КПК України, у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Учасники судового провадження не заперечували проти задоволення клопотання обвинувачених і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини:

обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинений злочин відноситься до категорії тяжких.

ОСОБА_3 не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, злочин вчинив в період іспитового строку.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, повне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжчують покарання суд не вбачає.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього, а також вимогам ст. 65 КК України.

Остаточну міру покарання суд вважає за необхідне визначити на підставі ст..71 КК України, частково приєднавши покарання, призначене за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року.

Строк покарання рахувати з моменту затримання.

ОСОБА_4 має непогашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні доньку, 2007 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює. До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, повне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжчують покарання суд не вбачає.

Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 , 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Такі висновки узгоджуються і з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, наявні ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст. 100 КПК України.

На підставі ст.126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати, які були витрачені на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Згідно зі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року у виді одного року позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання.

Застосувати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши цілодобово, залишати місце свого проживання за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , до набрання вироком законної сили.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду.

Виконання вказаної ухвали покласти на Марганецький ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання та призначити йому іспитовий строк на два роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , солідарно, на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1001 грн. на проведення судової експертизи № 18/12.1/139.

Речові докази по справі:

Холодильник «Атлант», пилосос «Сатурн», телевізор «Шивакі», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити потерпілій ОСОБА_6 ;

Металевий лом, який переданий на зберігання ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку подано не було, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються прокурору, обвинуваченим, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1