ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2282/17
Провадження № 1-кп/210/128/18

"01" листопада 2018 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000938 від 07 квітня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, тимчасово не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Апеляційним судом Дніпропетровської області від 23.10.2016 року вирок змінено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України та визначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України повністю приєднано покарання за вироком від 03.02.2014 року, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі та штраф 850 гривень; Згідно ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно, в іншому вирок залишено без змін;

- 23.03.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання за вироком від 23.10.2015 року, до відбуття 4 роки позбавлення волі та штраф 850,00 гривень. Згідно ч. 3 ст. 72 КК України у вигляді штрафу виконувати самостійно;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючи покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - ВК № 80) за адресою вул. Шиферна 3, що розташована в Металургійному районі м. Кривого Рогу, будучи ознайомленим під особистий підпис з умовами відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, які передбачені ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, розділом З «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року (далі - Правила), маючи на меті злісне не виконання законних вимог адміністрації, 06.03.2017 року приблизно о 16 годині 20 хвилин під час проведення вибіркового обшуку приміщень СПС № 12 виявлено та вилучено пластикове відро, обгорнуте ковдрою, в якому знаходилась рідина світло-сірого кольору з різким запахом алкоголю (брага), об`ємом 10 літрів, яка належала засудженому ОСОБА_5 . При вилученні вказаної рідини засуджений ОСОБА_5 вів себе неадекватно, а саме виказував своє незадоволення режимом утримання та діями представників адміністрації, при цьому звертався до представників адміністрації на «ТИ», використовуючи при цьому нетактовні вирази. Своїми діями засуджений ОСОБА_5 порушив вимоги ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також розділ 3, ч. З, п. З Правил, в якому визначено: «Набувати, виготовляти, зберігати та використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини та вироби заборонені для використання в колонії - заборонено». За даним фактом адміністрацією ВК № 80 було проведено службову перевірку, за результатами якої 10.03.2017 року постановою начальника ВК №80 засудженого ОСОБА_5 було переведено до приміщення камерного типу (далі - ПКТ) строком на 20 діб.
Крім того, 27.09.2016 року приблизно о 10 годині, під час проведення обходу спального приміщення СПС №12 працівниками адміністрації ВК №80 виявлено засудженого ОСОБА_5 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, після чого засудженого ОСОБА_5 доставлено до медичної частини ВК №80, де після проведення перевірки встановлено, що останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню. Своїми діями засуджений ОСОБА_5 , порушив вимоги ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також розділ 3, ч. З, п. 7 Правил, в якому заборонено: «вживати спиртні напої, наркотичні речовини, психотропні речовини або їх аналоги, або інші одурманюючі засоби». За даним фактом адміністрацією ВК № 80 було проведено службову перевірку, за результатами якої 28.09.2016 року засудженого ОСОБА_5 переведено в ДІЗО на 10 діб.
Крім того, 14.11.2016 року приблизно о 10 годині 45 хвилин під час проведення адміністративної комісії з питань заохочувальних норм, засудженого ОСОБА_5 викликано на розгляд питань даної комісії, у відповідь на що, засуджений ОСОБА_5 відповів «не куди не піде», чим порушив вимоги розділу 3 пункту 3 Правил, згідно якого засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань. На пропозицію представників адміністрації засудженому ОСОБА_5 надати письмове пояснення на ім`я начальника колонії, нащо останній відмовився в категоричній формі, що підтверджується рапортом від 14.11.2016 року. За даним фактом адміністрацією ВК № 80 було проведено службову перевірку, за результатами якої 14.11.2016 засудженого ОСОБА_5 переведено у ДІЗО на 5 діб.
Крім того, 22.12.2016 року, приблизно о 06 годині 10 хвилин, представниками адміністрації ВК №80 проведено ранковий обхід та перевірку виконання засудженими режимних заходів, а саме виконання команди «підйом», за результатами якої в спальному приміщенні СПС №12 виявлено ОСОБА_5 , який спав в своєму спальному місці та прямо ігнорував вимоги працівників адміністрації ВК №80, чим порушив вимоги розділу 3 пункту 3 Правил, згідно якого засуджені зобов`язані знаходитись на спальному місці передбачений розпорядком час. На пропозицію представників адміністрації засудженому ОСОБА_5 надати письмове пояснення на ім`я начальника колонії, нащо останній відмовився в категоричній формі, що підтверджується рапортом від 22.12.2016 року. За даним фактом адміністрацією ВК № 80 було проведено службову перевірку, за результатами якої 22.12.2016 року засудженого ОСОБА_5 переведено в ДІЗО на 10 діб.
Крім того, 02.02.2017 року, приблизно о 06 годині 15 хвилин, під час режимного заходу «сніданок» при шикуванні засуджених відділення СПС №12, в строю виявлено відсутність засудженого ОСОБА_5 . При перевірці спального приміщення СПС №12 виявлено ОСОБА_5 , який спав в своєму спальному місці та прямо ігнорував вимоги працівників адміністрації ВК №80, чим порушив вимоги розділу 3 пункту 3 Правил, згідно якого засуджені зобов`язані знаходитись на спальному місці передбачений розпорядком час. На пропозицію представників адміністрації засудженому ОСОБА_5 надати письмове пояснення на ім`я начальника колонії, нащо останній відмовився в категоричній формі, що підтверджується рапортом від 02.02.2017 року. За даним фактом адміністрацією ВК № 80 було проведено службову перевірку, за результатами якої 08.02.2017 року засудженого ОСОБА_5 переведено в ДІЗО на 3 діб.
Крім зазначених фактів порушень Правил, засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання в ВК №80 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності 33 рази, заохоченням не підлягав.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину в інкрімінованих йому злочинах визнав в повному обсязі, підтвердив події, факти та обставини вчинення злочинів, які викладені в обвинувальному акті, їх не оспорював, зазначив, що 27 вересня 2016 року дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, 14 листопада 2016 року не виконав вимоги персоналу установи, що стосується епізоду 22 грудня 2016 року, не заперечує, що ігнорував вимоги представників адміністрації колонії та не захотів підійматись на ранкову перевірку, 02 лютого 2018 року не заперечував, що порушив режим розпорядку дня, 06 березня 2017 року зазначив, що порушив режим відбування покарання, а саме біля спального місця зберігав у відрі алкогольний напій - «брашку». Зазначив, що дійсно відмовлявся від дачі письмових показів, усно спілкувався з представниками адміністрації щодо порушень режиму відбування покарання. Також просив при визначенні покарання провести перерахунок строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст.72 КК України.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, свідків, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, крім наданих обвинуваченим у судовому засіданні показів, якими визнав свою вину у повному обсязі, також підтверджується наступними показами свідків, які були безпосередньо допитані у судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що він працює начальником відділення № 1214 КВК-80 з 2011 року капітан внутрішньої служби, з обвинуваченим знайомий, ОСОБА_5 в КВК-80 відбував поркарання. Був свідком порушень ОСОБА_5 не тільки він, рапорти складалися молодшими інспекторами внутрішньої безпеки та начальником відділення. Свідок супроводжував обвинуваченого у відділ, де з ним проводилися профілактичні бесіди про стягнення. Письмові пояснення обвинувачений ніколи не давав. У ОСОБА_5 було багато стягнень, які виражалися у порушенні розпорядку дня, порушенні режиму відбування покарання та вживанні алкогольних напоїв. Обвинуваченого було поміщено до ПКТ, та було ознайомлено з тим, що до нього може бути застосовано ст. 391 КК України. Також ОСОБА_5 неодноразово був поміщений до ДІЗО, але це не вплинуло на покращення поведінки обвинуваченого. На запитання захисника зазначив, що неприязних відносин до ОСОБА_5 не має, та не зацікавлений у притягненні його до кримінальної відповідальності. Обвинуваченого було поміщено до ПКТ більше ніж чотири рази. Що стосується дат, які зазначені в обвинувальному акті, коли ОСОБА_5 допускав порушення порядку відбування покарання, свідок не пам`ятає епізоди 27.09.2016 року, був присутній 14.11.2016 року, було складено рапорти молодшими інспекторами, епізоди 22.12.2016 року та 06.03.2017 року свідок не пам`ятає, оскільки багато засуджених.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що працює в КВК № 80 оперуповноваженим, знайомий з обвинуваченим. Порушення, які перелічені в обвинувальному акті по датам не скаже, може лише сказати по фактам. Пам`ятає, що ним було затримано обвинуваченого на алеї з ознаками алкогольного сп`ягніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Відвів ОСОБА_5 до санітарної частини, де проводилося освідування на стан сп`яніння сертифікованнним прибором. Обвинуваченого неодноразово було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубі порушення режиму тримання, розпорядку дня, та знаходження у стані алкогольного сп`яніння. На запитання прокурора відповів, що ОСОБА_5 не вставав на ранкову перевірку, письмові пояснення обвинувачений ніколи не давав, щодо цього було складено відповідні акти, та відправлені на дисципдінарну комісію. Стягнень ОСОБА_5 мав багато, порядка тридцяти, не ходив на режимні заходи, та часто вживав алкогольні напої. Свідком було складено два три рапорти, щодо цого та супроводжено обвинуваченого до медичної частини, де було визначено стан алкогольного сп`яніння.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, свідків, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими, та згідно з ст.ст. 85, 94 КПК України, вважає, що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинувачених, свідка, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ст. 391 КК України, злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
На підставі ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, що передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, що передбачені ст. 67 КК України судом встановлено рецедив злочину.
Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що згідно даних, які характеризують його особу за місцем відбуття покарання характеризується негативно, є злісним порушником режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі, за допущені порушення установленого порядку відбування неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності у тому числі й шість разів був поміщений до ДІЗО, та один раз до ПКТ, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував і не перебуває, не одружений.
З огляду на вищевикладенесуд, вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, при цьому враховує, що обвинувачений вчинив злочин під час відбування покарання, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляції його від суспільства, отже необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за правилами ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.
Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.
Згідно довідки, вх.№ 11165 від 06 липня 2017 року, ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» 04 липня 2017 року з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» для розгляду данного кримінального провадження, де він знаходиться з 04 липня 2017 року по теперішній час.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити за правилами ст.71 ч.1 КК України, тобто з урахуванням невідбутого ним покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, за правилами перерахунку, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, тобто здійснивши зарахування строку попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за ст. 391 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Отже, обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати у строк відбуття покарання період з 04 липня 2017 року по 01 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком чинності.
Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 рокуза ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України у вигляді 10 (десяти) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
З урахуванням вимог ч.3 ст. 72 КК України, покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень, яке призначено вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року - виконувати самостійно.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, з 04 липня 2017 року до 01 листопада 2018 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 04 липня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою.
Речові доказі відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Матеріали кримінального провадження № 0000938 від 07 квітня 2017 року, залишити при обвинувальному акті № 210/2282/17, пр. 1-КП/210/128/18.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження; право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1