Справа № 466/5452/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі колегії суддів : головуючої-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №003902 від 29.10.2013 р. про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свидова Чортківського району Тернопільської області, українця, гр.України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

-за ч.5 ст.191 КК України

у с т а н о в и в

ОСОБА_7 , працюючи на посаді генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч», що знаходиться за адресою: пр. Чорновола, 45а/13 у м.Львові, будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, уповноваженою статутом здійснювати оперативне керівництво та організацію поточної діяльності вказаного Товариства, зловживаючи службовим становищем, діючи в інтересах ОСОБА_8 та всупереч інтересів ВАТ «Сортнасіннєовоч», маючи умисел на розтрату майна вказаного Товариства, 01.12.2008р. уклав від імені ВАТ «Сортнасіннєовоч» із ОСОБА_8 договір купівлі-продажу 12/100 частини нежитлового приміщення, а саме картоплесховища загальною площею 402, 3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та у подальшому, усвідомлюючи, що кошти у сумі 195 788 грн., які згідно п.3.2 вищевказаного договору покупець ОСОБА_8 повинна була перерахувати на банківський рахунок ВАТ «Сортнасіннєовоч», на вищезазначені банківські рахунки товариства не поступили та у бухгалтерському обліку дана операція не проведена, 31.03.2009р. підписав акт прийому передачі вищевказаного нежитлового приміщення, тим самим підтвердивши факт виконання умов договору покупцем ОСОБА_8 щодо сплати вищезазначеної суми коштів та відсутність буди-яких майнових вимог та претензій до покупця з даного приводу, що призвело до розтрати майна ВАТ «Сортнасіннєовоч» у розмірі 195 788 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що при укладенні 01.12.2008р. від імені ВАТ «Сортнасіннєовоч» із ОСОБА_8 договору купівлі-продажу 12/100 частини нежитлового приміщення, а саме картоплесховища загальною площею 402, 3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 жодних порушень чинного законодавства не допустив , рішення про продаж приміщення приймали збори акціонерів , кошти згідно вищевказаного договору покупець ОСОБА_8 перерахувала на банківський рахунок ВАТ «Сортнасіннєовоч».

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення доведена дослідженими у судовому засіданні доказами:

-показаннями представника потерпілого ОСОБА_9 про те, що 01.12.2008р. ОСОБА_7 , будучи генеральним директором ВАТ «Сортнасіннєовоч», уклав від імені Товариства із ОСОБА_8 договір купівлі-продажу 12/100 частини нежитлового приміщення, а саме картоплесховища загальною площею 402, 3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .Згідно договору покупець ОСОБА_8 повинна була перерахувати на банківський рахунок ВАТ «Сортнасіннєовоч» суму коштів, вказану в договорі, однак на банківські рахунки Товариства кошти не поступали та у бухгалтерському обліку дана операція не проведена. Незважаючи на це , ОСОБА_7 31.03.2009р. підписав акт прийому-передачі вищевказаного нежитлового приміщення, тим самим підтвердивши факт виконання умов договору покупцем ОСОБА_8 щодо сплати вищезазначеної суми коштів та відсутність буди-яких майнових вимог та претензій до покупця з даного приводу. Незаконними діями ОСОБА_7 було заподіяно шкоду Товариству на суму 195 788 грн. На даний час спірне приміщення повернуто у власність Товариства.

-показаннями свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що вона працювала у ВАТ «Сортнасіннєовоч» у 1997-2011 рр на посаді комірника .У її обов`язки входила видача товару і його збереження. Накладні про видачу товару підписували ОСОБА_7 ,як керівник підприємства, та головний бухгалтер. Прізвище ОСОБА_11 їй відомо, однак не пам`ятає фактів надходження коштів на рахунок ВАТ від неї за отриманий товар .

-показаннями свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні про те, вона що працювала у ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 1994 по 2010 рр.на посаді бухгалтера . Свідкові відомо про укладений між ВАТ та ОСОБА_8 договір придбання останньою приміщення картоплесховища.Свідок особисто бачила договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі. Однак, яким чином був проведений розрахунок по договору їй невідомо. ОСОБА_13 - головний бухгалтер часто давала їй доручення по перерахунку коштів ВАТ. Що це були за кошти і чого саме вони стосувались вона не знала. Зокрема, запис про те, що перерахування коштів здійснено через ОСОБА_14 , вона зробила за дорученням головного бухгалтера ОСОБА_13 . Чи діяла в цьому випадку ОСОБА_13 законно і чиє доручення виконувала свідкові невідомо.

-свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні ствердила , що працювала у ВАТ «Сортнасіннєовоч» в період 1998-2010 рр на посаді бухгалтера. Бачила копію договору купівлі-продажу приміщення картоплесховища, за яким таке було придбано у Товариства ОСОБА_8 . По цій угоді кошти начебто поступали від імені ОСОБА_8 у 2009 році , однак їй невідомо,як саме надходили ці кошти і чи був проведений повний розрахунок.

-свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що працювала на ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 1981 року Керівник ВАТ ОСОБА_7 наказав їй і працівнику ОСОБА_17 скласти акт про знесення картоплесховища ,як такого, що затоплене і непридатне до використання. Після цього у БТІ були перероблені документи з приміщення цибулесховища на картоплесховище. ОСОБА_7 не пояснював для чого робились ці маніпуляціїї. Однак, пізніше з`ясувалось, що він приміщення колишнього цибулесховища, а потім по документах картоплесховища , продав своїй же невістці ОСОБА_8 . Загальні збори акціонерів чи членів колективу, а також членів Спостережної ради ВАТ, куди вона входила як голова Ради , з цього приводу не проводились. ОСОБА_7 оформив договір купівлі-продажу приміщення поза бажанням і волею колективу. Їй і ОСОБА_17 наказав до укладення договору оформити протокол засідання спостережної Ради про надання згоди на відчудження приміщення , яке фактично не відбувалось. Протокол засідання спостережної ради підписала вона за себе і за ОСОБА_17 . Платіжки від імені Ловчої це розрахунок ніби то за отримане насіння, а не по договору купівлі-продажу. Фактично ці кошти, які виписані на ім`я ОСОБА_11 - це кошти з інших перерахувань клієнтів ,які розраховувались з підприємством за отримане насіння готівкою. ОСОБА_8 жодних коштів по договору купівлі-продажу приміщення не перераховувала.

-свідок ОСОБА_13 показала, що працювала у ВАТ «Сортнасіннєовоч» на посаді головного бухгалтера. Орієнтовно у червні-липні 2009 року побачила документи на відчудження картоплесховища, у договорі була зазначена нижча ціна приміщення від фактичної .Від імені ВАТ договір підписав ОСОБА_7 ,а приміщення продав своїй невістці ОСОБА_8 . Кошти за це приміщення від ОСОБА_8 фактично не поступали. Оскільки інколи клієнти ВАТ привозили за придбаний товар - насіння кошти готівкою, такі були оформлені платіжками у виді поступлення коштів від ОСОБА_8 як розрахунок оплати за насіння. Таку вказівку це дав їй як головному бухгалтеру ОСОБА_7 . Фактично спірне приміщення було передано ОСОБА_8 безкоштовно . Свідок також зазначила, що являлась акціонером ВАТ, однак стверджує, що зборів акціонерів , де б вирішувалось питання про згоду на відчудження спірного приміщення, не проводилось. ОСОБА_7 , будучи керівником ВАТ підписував договір купівлі-продажу без згоди на це акціонерів Товариства.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні ствердила, що ОСОБА_7 є вітчимом її чоловіка. Вона працювала на ВАТ «Сортнасіннєовоч» . Пізніше вирішила придбати приміщення картоплесховища для власної приватної діяльності. Це було узгоджено з ОСОБА_7 . Як саме це оформлялось вона не цікавилась. Однак, кошти за приміщення по договору купівлі-продажу особисто готівкою передавала головному бухгалтеру Мавдрик і повністю розрахувалась за придбане приміщення. Чому такі кошти оформлялись по платіжках як плата за насіння їй невідомо.

Суд критично оцінює вказані пояснення свідка, вважає, що такі не відповідають дійсним обставинам справи , оскільки суперечать показанням інших свідків. Окрім цього , свідком ОСОБА_8 , як з`ясовано у судовому засіданні ,спірне приміщення повернуто в розпорядження ВАТ «Сортнасіннєовоч», однак нею не ставилось в порядку ЦПК питання про повернення їй начебто сплачених за нього коштів.

-Із протоколу №1 загальних зборів акціонерів від 30.04.2008 р. та наказу №10 від 30.04.2008 р. видно, що ОСОБА_7 обраний генеральним директором Товариства та приступив до виконання своїх обов`язків з 30.04.2008 р.

-Статутом ВАТ «Сортнасіннєовоч» ,з якого вбачається , що генеральний директор ВАТ вправі укладати фінансові угоди за погодженням Спостережної Ради Товариства,

-договором купівлі-продажу частини нежитлових будівель і споруд від 01.12.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Жовківського нотаріального округу ОСОБА_18 , за яким ВАТ «Сортнасіннєовоч» , від імені якого діяв генеральний директор ОСОБА_7 продало ,а ОСОБА_8 купила приміщення картоплесховища, позначеного в технічній документації «Е-1» загальною площею 402,3 кв.м. ,яке знаходиться на АДРЕСА_3 , за 195 788 грн. У договорі зазначається, що ОСОБА_7 при укладенні договору надав протокол зборів акціонерів від 30.04.2008 р. та протокол засідання Спостережної ради товариства №5 від 14.08.2008 р. про відчудження вказаного приміщення.

-із Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за №21026747 від 24.11.2009 р. видно, що приміщення картоплесховища пл. 402,3 кв.м. перебуває у власності ВАТ «Сортнасіннєовоч»,

-протоколом №5 від 14.08.2008 р. засідання Спостережної ради ВАТ «Сортнасіннєовоч», з якого вбачається, що спостережна рада Товариства дала згоду на відчудження приміщення картоплесховища, що знаходиться в АДРЕСА_3 . У судовому засіданні встановлено, що такий протокол не відповідає дійсності, оскільки засідання Спостережної Ради фактично не проводилось і таке питання не обговорювалось, що ствердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_16

-висновком технічної експертизи №6/509 від 15.08.2014 р. стверджується, що відтиск печатки на протоколі засідання Спостережної Ради від 14.08.2014 р. №5 зроблений печаткою ВАТ «Сортнасіннєовоч»

-висновком додаткової почеркознавчої експертизи від 21.01.2015 р. стверджується, що протокол засідання Спостережної Ради про надання дозволу на відчудження приміщення картоплесховища від 14.08.2009 р. підписаний головою Спостережної ради ОСОБА_16 від свого імені та імені ОСОБА_19 ,що свідок ОСОБА_16 ствердила у судовому засіданні

-даними про рух коштів на банківському рахунку ВТ «Сортнасіннєовоч» , т.2 а.с.91-250, т.3 а.с.23-33/, з яких вбачається, що у період часу із 29 серпня 2008 року по 26 лютого 2009 року головний бухгалтер ВАТ «Сортнасіннєовоч» ОСОБА_20 вносила у бланки заявок дані щодо переказу готівки на банківські і рахунки вказаного товариства, а саме № НОМЕР_1 , відкритий у ЛФ ВАТ «Укрексімбанк» ,та № НОМЕР_2 , відкритий у АКІБ «Укрсиббанк», завідомо неправдиві відомості, а саме, що платежі по вказаних заявках та за згаданий період, які насправді надходили від виручки за продаж насіння, проводились від імені платника ОСОБА_8 ..

Про те, що це не відповідало дійсності ствердила у судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_20

-матеріалами інвентаризації по ВТ «Сортнасіннєовоч» та аудиторським звітом від 09.01.2010 р., з яких вбачається, що вартість приміщення картоплесховища пл. 402,3 кв.м. становила на момент відчудження 1 023854 грн, фактично відчудження оформлено по ціні 195 788 грн./ т.4 а.с.74-154/

-рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 31.05.2013 р. / т.5 а.с.31-36/ ,залишеним без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 р. визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення картоплесховища пл. 402,3 кв.м. від 14.08.2008 р. та таке повернуто у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» з тих підстав, що відчудження відбулось по суттєво заниженій вартості, особі, яка перебувала у родинних стосунках із керівником Товариства, без зворотньої економічної вигоди для Товариства ,всупереч інтересам Товариства,

-актом прийому передачі №1 від 31.03.2009 р. ,згідно якого продавець ВАТ «Сортнасіннєовоч» виконав умови договору від 14.08.2008 р. та передав об`єкт відчудження покупцю ОСОБА_21 , а та в свою чергу прийняла такий об`єкт . Вказаний Акт підписаний ОСОБА_7 та ОСОБА_21 /т.4 а.с.29/

-згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2014 р., залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 25.07.2014 р. ОСОБА_20 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме за внесення у бланки заявок на переказ готівки у філію ВАТ «Укрексімбанк» від імені ОСОБА_8 завідомо неправдивих відомостей про те, що платіж по вказаних заявках проводився через ОСОБА_8

-протоколом огляду документів від 05.09.2014 р. та постановою від 05.03.2015 р. /т.3 а.с.162/ про визнання речовими доказами матеріалів , на підставі яких оформлявся договір купівлі-продажу приміщення картоплесховища ВАТ «Сортнасіннєовоч» та документи про рух коштів ВАТ «Укрексімбанк» та АКПБ «Укрсиббанк» по ВАТ «Сортнасіннєовоч».

-заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25.10.2013 р. керівника ПрАТ «Сортнасіннєовоч» ОСОБА_22 до Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о .

Як доказ обвинувачення прокурором зазначено письмовий доказ - висновок експерта - почеркознавця від 15.08.2014 р. / т.2 а.с.59-64/,щодо неможливості дати висновок по підписах осіб у протоколі засідання спостережної ради ВАТ «Сортнасіннєовоч» .Вказаний письмовий доказ суд вважає неналежними, оскільки такий жодним чином не підтверджує наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, і не має значення для даного кримінального провадження.

Також суд вважає неналежними доказами ,що заявлені стороною обвинувачення , копії матеріалів кримінальної справи №0002208 /т.5 а.с.37-59/,оформлені протоколом огляду /т.3 а.с. 160-163/,оскільки стороною обвинувачення не конкретизовано , які саме письмові докази із вказаних матеріалів є доказами у даному кримінальному провадженні.

За клопотанням сторони захисту досліджені:

-ухвала Галицького районного суду м. Львова від 03.06.2014 р. про надання тимчасового доступу до речей та документів та протокол від 04.07.2014 р. ;

- ухвала Галицького районного суду м. Львова від 29.08.2014 р. про надання тимчасового доступу до речей та документів та протокол про їх вилучення ;

-доручення оперативному підрозділу на проведення розшукових дій від 26.09.2014 р.

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 03.06.2014 р.

Вказані письмові докази суд вважає неналежними, оскільки такі жодним чином не підтверджують наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, а є лише процесуальним оформленням окремих слідчих дій.

Супровідний лист ПП «Автомобіль Водій Дорога» про направлення висновку спеціаліста №22 від 24.11.2008 р. про проведення будівельно-технічного дослідження для визначення вартості приміщення картоплесховища, що у АДРЕСА_3 , а також остання сторінка копії такого висновку на звороті /т.2 а.с.34/ ,який сторона захисту визначила як письмовий доказ у справі ,суд вважає недопустимим доказом ,оскільки в матеріалах кримінального провадження маються лише копія супровідного листа , не зазначено номер та наявність ліцензіі спеціаліста на виготовлення висновків , відсутній повний текст оригіналу висновку та документи, на підставі яких такий висновок зроблений.

Обвинуваченням інкриміновано ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення ,передбаченого ч.5 ст.191 КК України ,як вчинення розтрати майна, яке перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинену в особливо великих розмірах.

Ч.3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення ,зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 28.05.2004 р. «Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 травня 2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб» ,якщо норми Кримінального Кодексу України при кваліфікації злочинів, зокрема ,передбачених ст.191 КК України містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то при кваліфікації кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Відповідно до змісту ст.5 КК України суд вважає за необхідне при визначенні кваліфікації дій обвинуваченого застосовувати закон ,що поліпшує становище особи, а тому при визначенні розміру шкоди , виходить із розміру соціальної пільги, що діє на момент постановлення вироку.

Станом на 01.05.2018 р. розмір такої податкової соціальної пільги становить 881 грн. Відтак, сума заподіяних злочином збитків, яка вказана у обвинуваченні, менш як у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум/розмір податкової соціальної пільги/.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.5 ст.191 КК України ,виходячи із кваліфікуючої ознаки - заподіяння особливо великої шкоди / яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян/ .

Однак, суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.191 КК України як розтрату майна ,яке перебувало у віданні особи , шляхом зловживання нею своїм службовим становищем.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого та відсутність майнових претензій у потерпілого, та вважає, що йому слід обрати покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України це відсутність попередніх судимостей та похилий вік обвинуваченого.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог до ч.5 ст.74, п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності .

Із обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути в дохід держави вартість проведених експертиз № №6/509 від 15.08.2014 р. в сумі 393,12 грн. та №4904 від 21.01.2015 р. в розмірі 3848,00 грн.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та обрати покарання у виді 3/трьох /років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади , пов`язані із виконанням адміністративних функцій ,на строк 3/три/роки .

ОСОБА_7 звільнити від відбування основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності .

Речові докази залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави вартість проведених експертиз в розмірі 4241 / чотири тисячі двісті сорок одну / грн. 12 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3