Провадження 1-кп/522/1079/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0004311 від 27.07.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієве, Донецької області, громадянки України, українки, освіта середня, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 12.04.2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимою за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України, повторно вчинила злочин проти власності за наступних обставин.
26.07.2017 року близько 16 години ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні жіночої вбиральні в ТЦ «Новий Привоз», що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Привозна, 14 помітила раніше незнайому їй ОСОБА_7 та в цей час у неї виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до ОСОБА_7 та непомітно для останньої дістала з кишені її фартуху грошові кошти у сумі 350 гривень.
У подальшому ОСОБА_6 разом з викраденим майном покинула приміщення жіночої вбиральні, де мала реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний намір до кінця.
Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 , спричинила ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 350 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 вину в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю, та підтвердила обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, а саме факт таємного викрадення грошей у потерпілої ОСОБА_7 за наведених обстаивн. У скоєному щиро покаялась, просить суворо її не карати, обіцяє не вчиняти нових злочинів. Також обвинувачена заявила про те, що вона з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження її провини згодна, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки обвинувачена визнала свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченоій покарання, суд виходить з наступного.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК) а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд також керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості проти власності.
ОСОБА_6 є громадянкою України, з середньою освітою, одружена, офіційно не працевлаштована, раніше неодноразово засуджена за вчинення злочинів проти власності, обвинувачується у скоєнні злочину, який карається позбавленням волі на строк до п`яти років. Вчинила новий злочин в період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 12.04.2016 року за ч.1 ст.185 КК України.

Претензій майнового та морального характеру від потерпілої обвинувачена не має.

Внаслідок вчиненого злочину тяжкі наслідки не наступили, викрадене майно повернуто потерпілій у повному обсязі.

Обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому злочині, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить її суворо не карати.

Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліках у лікарів психіатра та на нарколога, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинений нею злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій зазначеної статті, визначивши остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, вважаючи, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 377 КПК України, ст..1-90 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання не відбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 12.04.2016 року, визначивши остаточно ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 ( один ) рік і 2 (два) місяці.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_6 під час кримінального провадження та судового розгляду в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації УВП №21 із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період з 24.05.2018 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 24.05.2018 р..

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 залишити без змін.

Речові докази: грошові кошти у розмірі 350 гривень - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому а також не пізніше наступного дня після ухвалення направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя:

17.09.2018