АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
10 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.05.1996 Залізничним районним судом міста Києва за ч.3 ст.ст. 117, ч.2 ст.206, ч.2 ст.118, ст.42 КК України (1960 року) до 07 років 06 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 14.07.2000 умовно-достроково на невідбутий строк 02 роки 05 місяців 27 днів;
- 24.05.2002 Солом`янським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ст.71 КК України до 03 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 17.08.2004 умовно-достроково на невідбутий строк 07 місяців 24 днів;
- 01.02.2007 Солом`янським районним судом міста Києва (у рахуванням вироку Апеляційного суду м. Києва від 17.04.2007) за ч.1 ст.185 КК України до 01 року позбавлення волі;
- 14.08.2007 Солом`янським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 03 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 15.01.2010 по відбуттю строку покарання;
- 19.05.2011 Солом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.309, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 31.12.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 04 місяця 04 дні,
який обвинувачуються у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
Вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 16.11.2017 ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.Відповідно до вимог ст.71 КК України приєднано до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 19.05.2011 і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі, відраховуючи строк відбування покарання з 26.09.2017. Запобіжний захід до набрання вироком чинності ОСОБА_5 залишено у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд обмежити призначене йому покарання, застосувавши до нього ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність та правильність кваліфікації, обвинувачений вважає призначене судом йому покарання занадто суворим. Посилається на неврахування судом визнання ним своєї вини, повернення викраденого майна, а також інвалідності батька, за яким обвинувачений доглядає.

За обставин викладених у вироку, 01.04.2015, приблизно о 21:44 год. обвинувачений ОСОБА_5 перебував у відділі продажу електротоварів, що розташований на другому поверсі в приміщенні торгівельного залу супермаркету «Новус», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-кт Червонозоряний (В. Лобоновського), 4-Д, і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, взяв з полиці електричну бритву марки «Saturn», вартістю 399,99 гривень без врахування ПДВ із врахуванням ПДВ ? 499,99 гривень, яка знаходилася в коробці, та щоб не спрацювала на касі сигналізація, дістав з коробки вказану електричну бритву та шнур від неї, які помістив до своєї зовнішньої правої кишені куртки, в яку він був одягнений, а пусту коробку з-під бритви поставив назад на вітрину.
Після чого, не розрахувавшись на касі за електричну бритву марки «Saturn», повторно, таємно викравши чуже майно, що належало ТОВ «Новус- Україна», з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на свій власний розсуд.

Діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ТОВ «Новус-Україна» було завдано матеріальної шкоди на суму 499,99 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторони захисту, які підтримали наявну апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважає за необхідне залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення існуючих апеляційних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, з`ясування обставин та дослідження доказів в суді першої інстанції з урахуванням думки обвинуваченого проводилося згідно ч.3 ст.349 КПК України. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ? є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались сторонами по справі. Будь-яких заперечень щодо цього учасниками не надано, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст.404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду, оскільки учасниками судового провадження не оскаржуються та не ставляться ніким під сумнів.

Натомість, посилання обвинуваченого на невідповідность призначеного судом йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно змісту положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як слідує із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при визначенні покарання ОСОБА_5 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно правил ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, зважено на відомості, які характеризують особу обвинуваченого: раніше судимий, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, не працює, задовільно характеризуються за місцем проживання та за останнім місцем відбування покарання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнав щире каяття, обставиною, яка обтяжує міру відповідальності ? рецидив злочинів.
З урахуванням наведених обставин, зокрема ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даних про особу ОСОБА_5 , фактичних обставин справи, суд дійшов до вірного висновку про призначення останньому покарання у виді 02-х (двох) років позбавлення волі, тобто в розмірі, наближеному до мінімальних меж санкцій відповідного виду покарання, що передбачений нормою інкримінованого обвинуваченому кримінального закону, яке ОСОБА_5 слід відбути реально.

З вказаним також погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_5 злочину, особи обвинуваченого, наявності в нього неодноразової судимості за вчинення корисливих злочинів проти власності, в тому числі і непогашеної у відповідності до правил ст.89 КК України, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів.
При цьому колегія суду також приймає до уваги, що обвинувачений не займається суспільно-корисною діяльністю, відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 07.06.2017 був оголошений в розшук у зв`язку з переховуванням від суду, а отже на шлях виправлення не став та бажав уникнути від відповідальності.
Таким чином, саме покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки, яке обвинуваченому необхідно відбути реально, на думку колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
У зв`язку з цим, незважаючи на доводи апеляційної скарги, призначене ОСОБА_5 покарання, як за своїм видом так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок його суворості, оскільки судом першої інстанції, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, враховані всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні питань, пов`язаних з призначенням покарання, з наведенням у вироку належного обґрунтування прийнятого рішення, яке колегія суддів визнає достатнім для висновку про відсутність законних підстав задоволення вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд переконаний, що саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.

Поряд з цим, доводи обвинуваченого, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував визнання ОСОБА_5 своєї вини, то зазначене спростовується тим, що суд визнав як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, що передбачене п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Натомість, доводи апеляційної скарги стосовно відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що електрична бритва була вилучена працівниками поліції, визнана речовим доказом та повернута саме працівниками поліції потерпілій стороні.
Оскільки відшкодування завданої шкоди є засобом відвернення винним негативних наслідків злочину, що настали для потерпілого, та враховуючи, що відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є добровільним актом та здійснюється винним з власної ініціативи до винесення обвинувального вироку суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не визнав та не врахував повернення електричної бритви потерпілому працівниками поліції як обставину, що пом`якшує покарання винного.
Той факт, що на утриманні обвинуваченого перебуває батько, який є інвалідом, не є тією обставиною, яка може свідчити про можливість призначення йому більш м`якого покарання.
За таких обставин, оскільки в наявній апеляційній скарзі не наведено об`єктивних доводів чому призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим, в той час як підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст.75 КК України відсутні, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення існуючих апеляційних вимог, як того просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 ? залишити без задоволення.
Вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 16.11.2017, яким ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття на підставі ст.71 КК України покарання за сукупністю вироків у виді 02 (двох) років 06(шести) місяців позбавлення волі, ? залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/660/2018
Категорія: ч.2ст.185 КК України

Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1