Житомирський апеляційний суд
Справа №275/592/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347, ч.1 ст.357 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №275/592/17 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2018 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347, ч.1 ст.357 КК України,
в с т а н о в и в :
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, установлених судом, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: - за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в сумі 2550 грн.; - за ч.1 ст. 343 КК України у виді штрафу в сумі 1360 грн.; - за ч.2 ст.345 КК України у виді 3 років обмеження волі; - за ч.1 ст.347 КК України у виді штрафу в сумі 1700 грн.; - за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, посилається на те, що відповідно до п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними або їх пошкодження шляхом зловживання службовим становищем (стаття 357 КК /країни 2001 року). Вважає, що аналіз положень п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», а також положень ст. 357 КК України у комплексі свідчить про те, що амністія не може бути застосована до осіб, яких засуджено за вчинення однієї з п`яти окремих дій, відповідальність за яких передбачена ст.357 КК України, а саме: викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, а також в разі заволодіння ними чи їх пошкодження шляхом зловживання службовим становищем, тобто, діяння ОСОБА_8 не підпадають під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347, ч.1 ст.357 КК України та призначено покарання:
-за ч.2 ст.342 КК України у вигляді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 2550 грн.;
-за ч.1 ст.343 КК України у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 1360 грн.;
-за ч.2 ст.345 КК України у вигляді 3 років обмеження волі;
-за ч.1 ст.347 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 1700 грн.;
-за ч.1 ст.357 КК України у вигляді штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки.
Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного за ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347, ч.1 ст.357 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки на підставі п.д ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12. 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи, в розмірі 593 грн. 22 коп. в дохід держави.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу, станом на 04.02.2017 обіймав посаду інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції у м. Києві, скоїв злочини проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.
Так, згідно наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі ГУ НП у м. Києві) № 868 о/с від 19.10.2016 ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора тренінгового центру ГУ НП у м. Києві.
Відповідно до ст.ст. 18, 19, 64 Закону України «Про національну поліцію», ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу, зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки; поважати і не порушувати прав і свобод людини; неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Так, 07.08.2016 слідчим Дунаєвецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області) за фактом незаконного заволодіння мотоциклом «Каwаsаkі Z800» зареєстровано кримінальне провадження №0000486 за ч. 1 ст. 289 КК України, розслідування якого доручено групі слідчих вказаного відділу поліції, у тому числі слідчому Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області капітану поліції ОСОБА_9 , який призначений на вказану посаду наказом начальника ГУ НП в Хмельницькій області № 380 о/с від 05.12.2016.
Під час проведення досудового розслідування вказаного провадження на виконання вимог ст.ст. 2, 91-93 КПК України органом досудового слідства відповідно до ст.ст. 234, 235 КПК України отримано ухвалу слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.02.2017 у справі № 674/130/17, провадженні № 1-кс/674/44/17, якою слідчому ОСОБА_9 надано дозвіл на проведення обшуку в житлі та інших володіннях, що належить на праві приватної власності частка ОСОБА_10 , частка ОСОБА_11 та розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення мотоциклу «Каwаsаkі Z800», а також ухвалу слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.02.2017 у справі № 674/130/17, провадженні № 1-кс/674/43/17 про проведення обшуку в автомобілі ЗАЗ 110307, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Для виконання вказаних ухвал відповідно до наказу ГУ НП в Хмельницькій області № 99 від 02.02.2017р. ОСОБА_9 надано дозвіл про відрядження до смт. Брусилів Брусилівського району Житомирської області.
З метою проведення слідчих дій 04.02.2017 близько 10 год. 00 хв., будучи працівником правоохоронного органу, діючи в межах наданих йому прав та повноважень, відповідно до ст.ст. 40, 236 КПК України ОСОБА_9 разом з працівниками Дунаєвецького ВП ГУ НП в Хмельницькій області прибули до будинку АДРЕСА_2 .
Перед початком обшуку ОСОБА_9 зачитав власнику домоволодіння ОСОБА_10 ухвалу слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.02.2017 у справі № 674/130/17 про проведення обшуку, роз`яснив порядок проведення вказаної слідчої дії, в тому числі обов`язок допустити уповноважених осіб до зазначених в ухвалі приміщень та не перешкоджати проведенню обшуку.
Після її оголошення ОСОБА_9 близько 10 год. 25 хв. 04.02.2017, користуючись своїми службовими обов`язками, приступив до проведення обшуку і складання протоколу вказаної дії.
Цього ж дня, близько 12 год. 00 хв. до двору вказаного домоволодіння прибув ОСОБА_8 , який перебуваючи на посаді інспектора тренінгового центру ГУ НП в м. Києві та являючись працівником правоохоронного органу, перебуваючи поза службою, помітив біля приміщення гаража осіб у форменому одязі працівників поліції. Достовірно знаючи з телефонних розмов зі своєю матір`ю ОСОБА_10 про проведення працівниками правоохоронних органів обшуку, у ОСОБА_8 в цей же день, час та місці виник злочинний умисел, направлений на здійснення впливу на працівників правоохоронного органу з метою прийняття ними незаконного рішення, а саме припинення проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_10 та не допущення проведення обшуку гаражного приміщення. При цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що у гаражному приміщенні, розташованому на території домоволодіння, перебувають транспортні засоби без передбачених законодавством реєстраційних документів, які у разі їх вилучення можуть бути визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, що розслідується Дунаєвецьким ВП ГУ НП в Хмельницькій області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на втручання в діяльність працівників правоохоронного органу, ОСОБА_8 , діючи умисно і зухвало, заїхав на автомобілі марки ЗАЗ 110307, 2007 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , до двору домоволодіння ОСОБА_10 та зупинивши автомобіль впритул до воріт гаражного приміщення, унеможливив таким чином його відкриття та подальше проведення слідчим ОСОБА_9 слідчої дії, чим перешкодив виконувати останньому свої службові обов`язки.
Після того, як ОСОБА_8 вийшов із автомобіля, слідчий ОСОБА_9 , використовуючи засіб відеофіксації, представився та повідомив ОСОБА_8 про проведення за вище вказаною адресою обшуку на підставі ухвали слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.
Проте останній, продовжуючи вчиняти свої злочинні дії, направлені на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу, діючи умисно та розуміючи, що перед ним працівник поліції, свідомо ігноруючи даний факт, висунув у погрозливій формі вимогу припинити проведення обшуку та залишити територію домоволодіння, незважаючи при цьому на попередження ОСОБА_9 , що дії ОСОБА_8 є незаконними та кримінально карними і перешкоджають виконувати покладені на нього службові обов`язки.
Не реагуючи і не виконуючи законні вимоги слідчого припинити свої незаконні дії, продовжуючи втручатись в діяльність працівника правоохоронного органу слідчого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи умисно, вчинив активну фізичну протидію здійсненню покладених на слідчого обов`язків, тобто вчинив опір ОСОБА_9 , та наніс кулаками обох рук два удари останньому в грудну клітку та один удар ногою у взутті по його правій руці, вибивши при цьому відеокамеру.
З метою подолання та припинення незаконних дій ОСОБА_8 , оперуповноваженим Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області відповідно до ст.ст. 44, 45 Закону України «Про національну поліцію», прийнято рішення та застосовано до останнього спеціального засобу, спорядженого речовиною сльозогінної та дратівливої дії «Кобра 1».
Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 повторно висунув незаконну вимогу слідчому ОСОБА_9 припинити слідчу дію і, почувши відмову, з метою протидії виконанню слідчим своїх функцій, діючи умисно, в особистих інтересах, попросив останнього зачитати ухвалу суду. Під час оголошення ухвали слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02.02.2017 у справі № 674/130/17, провадженні №1-кс/674/44/17 про проведення обшуку, що є офіційним документом, ОСОБА_8 підійшов до слідчого та, застосовуючи фізичну силу, з метою подальшого пошкодження офіційного документа, схопившись за ухвалу, шляхом ривка намагався її вирвати, однак, відчувши супротив його незаконним діям зі сторони слідчого, відпустив вказану ухвалу та почав умисно неодноразово шарпати руками за зимову куртку ОСОБА_9 марки «Feiteluo», чим пошкодив її шляхом розривів по шву в місцях кріплення рукавів з обох сторін, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 473 грн. 33 коп.
В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс слідчому 3 удари кулаками обох рук в грудну клітку, один удар ногою у взутті в область підборіддя.
Скориставшись, що супротив слідчого від фізичного болю внаслідок отриманих ударів подавлено, ОСОБА_8 , продовжуючи діяти умисно, в особистих інтересах, шляхом ривка вирвав вказану ухвалу слідчого судді, (порвавши її на частини), таким чином пошкодив її до стану, що перешкоджає подальше її використання за цільовим призначенням.
Після цього, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , помітивши в правій руці слідчого ОСОБА_9 мобільний телефон, умисно, з метою пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, при виконанні ним своїх службових обов`язків, наніс удар правою ногою по руці та мобільному телефоні слідчого, тим самим завдав останньому фізичного болю та пошкодив мобільний телефон торгівельної марки «LG» Р-700 у вигляді значного пошкодження захисного скла дисплея та тріщин по всій його поверхні, чим завдав потерпілому майнової шкоди на суму 916 грн. 67 коп.
В подальшому, присутні під час проведення обшуку працівники поліції відповідно до ст.ст.44, 45 Закону України «Про національну поліцію» застосували до ОСОБА_8 фізичну силу (утримання за руки) та одягнули наручники на зап`ястя рук останнього. Тільки після вжиття вказаних заходів протиправні дії ОСОБА_8 було припинено.
Під час умисного нанесення ударів руками та ногами, ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на обличчі та грудній клітці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, думку адвоката та обвинуваченого, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347, ч.1 ст.357 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог процесуального закону.
Відповідно до п. «е» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, яких засуджено за викрадення, привласнення, вимагання документів, штампів, печаток, заволодіння ними або їх пошкодження шляхом зловживання службовим становищем (стаття 357 КК України 2001 р.).
Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції, злочинні дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347 та за ч.1 ст.357 КК України. За ч.1 ст.357 КК україни як умисні дії, що виразились у пошкодженні офіційних документів, вчиненому в особистих інтересах.
Таким чином, судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у пошкодженні офіційного документа в особистих інтересах, за відсутності в діях останнього такої кваліфікуючої ознаки як зловживання службовим становищем.
У відповідності до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжкими, з огляду на норми ст.12 КК України. Кримінальне правопорушення ним вчинено 04.02.2017, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017 р.) Законом України «Про амністію у 2016 році». Обвинувачений має статус учасника бойових дій та постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, при цьому, визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та щиро кається у вчиненому.
При цьому, судом першої інстанції не було встановлено будь-яких обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», крім того, амністія до обвинуваченого протягом останніх десяти років не застосовувалась.
З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновок суду першої інстанції щодо можливості звільнення від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», є вірним та обґрунтованим.
Викладені прокурором апеляційні доводи були предметом обґрунтованої оцінки в ухваленому вироку, який на думку апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :