Справа № 344/4486/14-к
Провадження № 11-кп/4808/16/18
Категорія ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000846 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2018 року, згідно якого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середня , неодруженого, не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України з призначенням покарання:

- за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено рахувати з часу фактичного затримання - 18.00 годин 03 березня 2014 року.

Зараховано ОСОБА_8 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015року), строк з 03 березня 2014 року по 20 червня 2017 року у загальний строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року, відповідно до ч. 5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017року), - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 324384 гривень матеріальної шкоди, заподіяної злочином та 150000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь Державної судової адміністрації 4743,84 гривень судового збору.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 березня 2014 року на майно ОСОБА_8 - транспортний засіб марки «FIAT», 1991 р.в, номерний знак НОМЕР_2 , до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Посилається на те, що категорично не погоджується з вироком, оскільки вважає його ухваленим з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неповнотою судового розгляду, без врахування дійсних обставин справи, а висновку суду такими, що не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказує, що суд також не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому у вироку суд не вказав, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Наголошує на грубому ігноруванні судом вимог ч. 3 ст. 415 КПК України. Зазначає, що суд першої інстанції не тільки не взяв до уваги висновки апеляційного суду, а й не забезпечив допит основного свідка обвинувачення ОСОБА_11 . Підкреслює, що кожний обвинувачений у вчиненні злочину має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали. Вважає висновки суду про те, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів підтверджується вказаними судом доказами, такими, що не відповідають дійсності. Вважає, що аналіз цих доказів вказує, що жоден свідок, жоден письмовий документ чи речовий доказ не підтверджує те що вину обвинуваченого, а взагалі причетність його до події правопорушення. Зазначає, що фактично суд обґрунтовує вирок виключно показаннями потерпілого ОСОБА_9 , до яких, на думку сторони захисту необхідно ставитись критично, оскільки такі показання не узгоджуються з іншими доказами, суперечливі і неодноразово змінювались. Наголошує, що жоден з допитаних в ході судового розгляду свідків не підтвердив показання потерпілого про те, що він 02 липня 2007 року ходив по вулиці з мішком грошей, а також те, що у потерпілого взагалі були такі кошти. На її думку пояснення потерпілого про мету обвинуваченого позбавити його життя - «побачив по очах», та що він діяв «холоднокровно і з ненавистю» взаємовиключними поняттями. Вказує, що суд не взяв до уваги, що під час дослідження речових доказів наданий клаптик паперу відрізняється від того, який зафіксований на фотознімку, та, крім того, у висновку експерта № 311 від 02 липня 2007 року зазначено, кров на клаптику паперу, вилученому по вул. Дністровській потерпілому ОСОБА_9 не належить. Посилається на практику суду касаційної інстанції щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) з корисливих мотивів.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

02 липня 2007 року близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в пункті обміну валют магазину «Оріон», який розміщений у ТК «Меркурій» по вул. Галицькій, 40, в м. Івано-Франківську, повернув гроші в сумі 8000 доларів США своєму знайомому ОСОБА_9 , які останній поклав у поліетиленовий пакет чорного кольору з написом «Воss» та зберігав при собі.

Після цього, ОСОБА_9 висунув ОСОБА_8 категоричну вимогу повернути йому решту частини боргу в сумі 1800 доларів США. В цей час ОСОБА_8 вирішив не повертати решту суму боргу ОСОБА_9 та злочинним шляхом заволодіти раніше повернутими грошовими коштами потерпілому та іншим майном, а саме відкрито напасти на ОСОБА_9 у безлюдному місці, тобто вчинити розбій. З цією метою ОСОБА_8 озброївся невстановленим колото-ріжучим предметом типу ножа.

Цього ж дня, 02 липня 2007 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, під надуманим приводом отримання грошей від своїх знайомих у сумі 1800 доларів США та повернення їх потерпілому, запропонував ОСОБА_9 зайти в під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де нібито мала відбуватись передача грошей. На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодився.

В цей час у ОСОБА_9 при собі знаходився поліетиленовий пакет з написом «Воss» із грошима в сумі 14200 євро, 30000 гривень власних коштів та 8000 доларів США, які повернув ОСОБА_8 .

Перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою колото-ріжучого предмета типу ножа, умисно наніс 4 цілеспрямовані удари правою рукою в життєво важливі ділянки тіла - шию та грудну клітку ОСОБА_12 .. В цей час ОСОБА_9 , намагаючись уникнути нанесення інших тілесних ушкоджень, відштовхнув руками від себе ОСОБА_8 та втік з місця події. Під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 заволодів поліетиленовим пакетом з грошовими коштами, які належали потерпілому.

За таких обставин, ОСОБА_8 своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення, у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду, що супроводжувалось лівобічним гемопневмотораксом та різаної рани шиї в ділянці шиї з ушкодженням перстневидного хряща, що проникла в порожнину трахеї, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1241 від 09 серпня 2007 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення та різані рани в ділянці грудної клітки та підборіддя справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 заволодів грошима ОСОБА_9 в сумі 8000 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 02 липня 2007 року становили 40400 гривень; 14200 євро, які згідно курсу Національного банку України станом на 02 липня 2007 року становили 96363 гривні 89 коп. та 30000 гривень, після чого з місця вчинення злочину скрився.

Всього ОСОБА_8 відкрито заволодів майном ОСОБА_9 на загальну суму 166763 гривень 89 коп., що в більше ніж 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Крім цього, 02 липня 2007 року близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_8 знаходячись в пункті обміну валют магазину «Оріон», який розміщений у ТК «Меркурій» по вул. Галицькій, 40, в м. Івано-Франківську повернув гроші в сумі 8000 доларів США своєму знайомому ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_9 висунув ОСОБА_8 категоричну вимогу повернути йому решту частини боргу в сумі 1800 доларів США. В цей час ОСОБА_8 з метою не повернення решти суму боргу ОСОБА_9 та заволодіння раніше повернутими ОСОБА_9 грошовими коштами вирішив позбавити життя потерпілого заманивши його у безлюдне місце, тобто вчинити умисне вбивство. З цією метою ОСОБА_8 озброївся невстановленим колото-ріжучим предметом типу ножа.

Цього ж дня, 02 липня 2007 року близько 16.30 год., ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного умислу, під приводом отримання грошей від своїх знайомих у сумі 1800 доларів США, які нібито мав повернути потерпілому,запропонував ОСОБА_9 зайти в під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де нібито мала відбуватись передача грошей, на що потерпілий погодився. В цей час у ОСОБА_9 при собі знаходився поліетиленовий пакет з написом «Воss» із грошима в сумі 14200 євро, 30000 гривень власних коштів та 8000 доларів США, які повернув ОСОБА_8 ..

Перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою колото-ріжучого предмета типу ножа, умисно наніс 4 цілеспрямовані удари правою рукою в життєво важливі ділянки тіла - шию та грудну клітку ОСОБА_12 .. В цей час, ОСОБА_9 , намагаючись уникнути нанесення інших тілесних ушкоджень і таким чином врятувати своє життя, відштовхнув руками від себе ОСОБА_8 та втік з місця події.

За таких обставин ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, намагався умисно позбавити життя потерпілого, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілому вдалося втекти з місця події, а в подальшому йому було надано своєчасну медичну допомогу.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду, що супроводжувалось лівобічним гемопневмотраксом та різаної рани шиї в ділянці шиї з ушкодженням перстневидного хряща, що проникла в порожнину трахеї, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1241 від 09 серпня 2007 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та різані рани в ділянці грудної клітки та підборіддя справа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 наніс 4 удари у життєво важливі ділянки тіла ОСОБА_9 за допомогою невстановленого колото-ріжучого предмету, передбачав настання смерті потерпілого та бажав цього.

Після цього, ОСОБА_8 заволодів грошима ОСОБА_9 в сумі 8000 доларів США, які згідно курсу Національного банку України станом на 02 липня 2007 року становили 40400 гривень; 14200 євро, які згідно курсу Національного банку України станом на 02 липня 2007 року становили 96363 гривні 89 коп. та 30000 гривень, після чого з місця вчинення злочину скрився.

Суд визнав його винуватим та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною, а вирок суду першої інстанції законним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить дослідити письмові документи та дослідити показання всіх свідків згідно з звукозаписом судового засідання. В задоволенні даного клопотання судом апеляційної інстанції відмовлено, оскільки не наведено переконливих мотивів необхідності повторного дослідження цих доказів, такі докази досліджувались судом першої інстанції, сторона захисту погодилась, що зміст пояснень, викладених у вироку, відповідає поясненням, даним під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а вирок суду - змінити, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, зокрема ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно з визначених ст. 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому повинні бути наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у ст. 368 КПК України, а також з правильною кваліфікацією діяння у вчиненні відповідного кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а також, що не доведено склад кримінальних правопорушень в діянні обвинуваченого.

Як вбачається з вироку, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) з корисливих мотивів, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника.

Так, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілого, свідків, висновки експертиз, протоколи слідчих та процесуальних дій, інші документи та речові доказами, досліджені під час судового розгляду справи, які переконливо вважав належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про винуватість ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_8 знайомі дуже давно, друзями не були, однак знали один одного, оскільки вчилися в одній школі, зналися по роботі, оскільки він іноді здійснював валютні операції у обміннику, де працював ОСОБА_8 .. В 2007 році він працював в «Приватбанку» і мав на меті купити автомобіль. 02 липня 2007 року він прийшов на роботу. На роботі мав гроші 85 000 грн, 6 200 Євро, 2 000 долав США, за які хотів придбати автомобіль та перевести гривні у валюту, оскільки на той час був непоганий курс. Десь в 11-12 годині дня до нього подзвонив ОСОБА_8 та попросив позичити йому 1 800 доларів США, які обіцяв повернути до 16 годин того ж дня. На що він погодився, оскільки ОСОБА_8 знав, так як декілька разів здійснював у нього обмін валюти. Близько 15 годин власні кошти у сумі 85000 грн та 6200 євро, що зберігав на роботі, поставив у чорний поліетиленовий пакет з написом «BOSS», так як мав намір здійснити обмінні операції. Він купив за гривні 8 000 євро, тобто в загальному вийшло 14 200 євро, та 3 000 гривень. Тоді зайшов до ОСОБА_8 , який повернув йому 8 000 доларів США, позичені напередодні, а за 1800 доларів США ОСОБА_8 сказав, що він біля себе їх немає і треба піти через дорогу до під`їзду по вул. Дністровська, там людина має йому передати і він віддасть. На що він погодився. Вони вийшли, пішли в під`їзд. Під`їзд закривався дверима, на його думку під`їзд був прохідний. Зайшли на сходову клітку , там буквально п`ять сходинок вгору, дальше прохід, а дальше знов сходинки. В під`їзд будинку ОСОБА_8 заходив перший, а він - за ним. ОСОБА_8 став на сходинку вище відносно нього, а тоді різко повернувся і почав наносити правою рукою удари в грудну клітку та шию гострим предметом, схожим на ніж. В нього в правій руці був телефон, а в лівій-пакет. Він зрозумів, що діється, і тоді правою рукою відштовхнув ОСОБА_8 , телефон впав і там так і залишився. В лівій руці в нього був пакет, який впав, оскільки він лівою рукою схопився за шию, так як відчув різкий біль та почалась кровотеча. ОСОБА_8 продовжував наносити удари, в загальному їх було десь 4. Він зрозумів, що відбувається, різко повернувся, кинувся до дверей, вибив плечем двері і вони відкрились та вдарили ще якусь жіночку. Після цього він впав на асфальт, піднявся, згадав про пакет з грошима, однак не було як вертатись, так як була сильна кровотеча, кров хлюпала, і він пішов до свого місця роботи в «Приватбанк», яке знаходилось від того місця на відстані близько 200 м. Він зайшов на перший поверх, звернувся до охоронця, той до керівництва і керівник дав вказівку відвезти його службовим автомобілем в лікарню. В лікарні йому робили операцію на серце та зашивали трахею, після чого орієнтовно 2 місяці лежав в лікарні, потім ще пів року був на лікарняному. ОСОБА_8 точно знав про кошти в розмірі 8000 доларів США, які мав біля себе в пакеті та припускав, що в нього ще є гроші, оскільки знав, що він носив гроші в пакеті і раніше. Він не давав працівникам міліції свідчення спочатку про гроші, оскільки не знав, як діяти в такій ситуації і хотів порадитись. З лікарні він телефонував до ОСОБА_8 і пропонував, повернути гроші й піти на мирову. ОСОБА_8 сказав , що подумає й передзвонить. Однак потім ОСОБА_8 вже трубки не брав. Також стверджує, що ОСОБА_8 хотів його вбити, оскільки цілеспрямовано наносив точні удари в життєво важливі органи, робив це холоднокровно, та це видно було з його погляду. Оскільки ОСОБА_8 наніс йому тяжкі тілесні ушкодження, заподіяв йому моральні збитки, однак до цього часу не визнав цього, твердить, що нічого не робив, тому просить для нього максимальне покарання, а цивільний позов задоволити повністю.

Доводи сторони захисту про те, що показання потерпілого ОСОБА_9 необхідно оцінювати критично, бо вони не узгоджуються з іншими доказами, суперечливі і неодноразово змінювались, не є слушними.

Суд першої інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 95 КПК України обґрунтував свої висновки поясненнями потерпілого, які безпосередньо сприймав під час судового засідання, його пояснення послідовні та не містять суперечностей, а вислови «побачив по очах» та «холоднокровно і з ненавистю» не можуть взаємовиключними, оскільки «побачив по очах» стосувалося намірів обвинуваченого, а «холоднокровно і з ненавистю» характеризувало його дії, що в свою чергу доповнює одне одного.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_9 є належними, допустимими та достовірними доказами.

На думку суду апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано послався як на доказ винуватості ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що була вдома, точно число пригадати не може, але це було літом 2007 року, та почула стук і хтось крикнув в коридорі. Вона вийшла на балкон і побачила, що в під`їзд зайшла людина, а потім вийшла. Чоловік тримав в руках якийсь папірець, а потім його викинув. Також в руках він мав пакет, але чи був на ньому напис сказати не може. Чоловік йшов швидко, був сам, інших осіб з ним не було. Щоб пройти в дворик їхнього будинку треба пройти по сходах дві сходинки, потім ще п`ять сходинок догори, коридор 50 метрів, потім ще два повороти і тоді двір. Вона не пам`ятає, чи той чоловік, що виходив з під`їзду схожий на обвинуваченого, оскільки його обличчя не бачила, так як була на другому поверсі.

Такі показання свідка ОСОБА_13 є належними, допустимими та достовірними доказами.

Суд першої інстанції також обґрунтовано послався при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню на показання свідка ОСОБА_14 на підтвердження винуватості ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. Він пояснив, що у 2007 році працював водієм-інкасатором. В день нападу на потерпілого був черговим водієм. В другій половині дня його викликав керівник ОСОБА_15 та сказав, що людині погано та потрібно відвезти в лікарню. Коли він підійшов до машини, то ОСОБА_9 вже був там, сидів на задньому сидінні. По дорозі потерпілий з хрипом і свистом сказав, щоб відвезти його в лікарню в Пасічній. З горла чи з рота потерпілого бризкала кров аж на скло, по дорозі потерпілий попросив надати йому телефон і напевне дзвонив дружині. Уже в приймальному відділені, коли він допомагав покласти ОСОБА_9 на каталку, побачив в горлі дірку. Вже після повернення чув, що на потерпілого напали в центрі. На той час він тільки прийшов на роботу, а тому працівників не знав. Після того, як ОСОБА_9 виписався з лікарні, подякував йому, але на цю тему з ним не говорили. Знає, що медики дзвонили в міліцію, але не при ньому, тому що його в лікарні допитували працівники міліції.

Показання свідка ОСОБА_14 також є належними, допустимими та достовірними доказами.

Так само, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_16 . Останній зазначив, що він нічого не бачив і на рахунок злочину не може надати будь-якої інформації. Про даний злочин чув зі слів інших осіб. Він працює керівником Української фінансової групи. ОСОБА_8 є їхнім колишнім працівником, працював у них, можливо, два роки, точно пригадати не може, оскільки це було давно. Коли звільнився також не пам`ятає. Більше нічого пояснити не може.

Належними, допустимими та достовірними доказами є показання ОСОБА_16 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що в той час, тобто в 2007 році, працював керівником напрямку перевезення цінностей та інкасації Івано-Франківської філії Приватбанку. Надійшов дзвінок від охоронця, який повідомив, що біля банку стоїть наш працівник ОСОБА_9 весь в крові і не може говорити, що швидка вже викликана, але її довго немає. На той час була вільна чергова машина, а тому дав таку вказівку водію ОСОБА_14 . Коли вони вийшли з спецбоксу, то до них підійшов ОСОБА_9 весь в крові та тримався за шию, звідти текла кров, говорити не міг, лише сказав «Допоможіть». Зрозумівши, що зволікати неможна, посадив потерпілого в службовий автомобіль «Sens» і відвезли ОСОБА_9 до лікарні. Особисто він в лікарню не їхав. Обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень йому не відомі. Пізніше машину забрали на експертизу. Після цих подій з ОСОБА_9 не спілкувався.

Аналогічно, суд апеляційної інстанції вважає показання свідка ОСОБА_15 належними, допустимими та достовірними доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, послався на сукупність письмових доказів по кримінальному провадженню після їх дослідження, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, а саме:

- протокол усної заяви про злочин від 06 липня 2007 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 заявив, що 02 липня 2007 року близько 16 год. 25 хв. в під`їзді будинку АДРЕСА_2 його знайомий на ім`я ОСОБА_17 спричинив йому тілесні ушкодження та просить притягнути вказану особу до кримінальної відповідальності (том 4 а.п. 60);

- довідку Обласної клінічної лікарні від 03 липня 2007 року, відповідно до якої ОСОБА_9 з 02 липня 2007 року знаходився у відділенні торакальної хірургії з діагнозом: «Ножове проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням перикарду. Гемопневмотракс, різаної рани шиї в ділянці шиї з пошкодженням перстневидного хряща, тряхеї. Різані рани підборіддя, грудної клітки» (том 3 а.п. 142), та довідку ОКЛ № 826 від 02 липня 2007 року про те, що ОСОБА_9 звернувся в ОКЛ 02 липня 2007 року о 16 год. 45 хв. з ножовим пораненням шиї, трахеї, грудної клітки (том 3 а.п. 143);

- протокол огляду місця події від 02 липня 2007 року, з якого вбачається, що місцем події є будинок АДРЕСА_2 . Біля вхідних дверей будинку на бетонних сходах, в під`їзді будинку на внутрішній стороні дверей, на дерев`яній споруді, стінах та підлозі виявлено ряд плям бурого кольору, схожих на кров, а також на відстані 7,3 м від входу в двір будинку - папір прямокутної форми зі слідами бурого кольору. З місця події, вилучено папір зі слідами речовини бурого кольору, зісріб із дерев`яної споруди, яка перекриває каналізацію, зі слідами речовини бурого кольору, із підлоги під`зду із змивами речовини бурого кольору, із задньої сторони вхідних дверей ватний тампон із змивом речовини бурого кольору, з бетонних сходів ватний тампон із змивом речовини бурого кольору, з бруківки ватний тампон із змивом речовини бурого кольору, що відповідно упаковано та опечатано (том 3 а.п. 144-146);

- протокол огляду місця події від 02 липня 2007 року, згідно з яким оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_3 , в якій розміщено «ПриватБанк». В кімнаті охоронця виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, в тому числі біля порогу, на підлозі, на сейфі, а також у холі на стінах та підлозі до виходу із приміщення та біля турнікету, а також доріжки плям бурого кольору, схожі на кров, від входу в приміщення банку до сходів, від сходової клітки до входу в аптеку в будинку АДРЕСА_4 . З місця події вилучено зіскріб з підлоги кімнати охорони, який був позначений умовно під № 1, ватний тампон зі змивом з підлоги холу-приміщення, які умовно позначені № 4,5, ватний тампон зі змивом речовини бурого кольору зі стіни біля входу умовно позначені № 6 під час огляду холу. Вилучені речі поміщено в поліетиленові пакети, а потім в один паперовий конверт великого розміру та опечатано (том 3 а.п. 147-150);

- протокол огляду місця події від 02 липня 2007 року, з якого вбачається, що оглянуто приміщення службового кабінету № 502 Івано-Франківської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Дністровській, 14 у м. Івано-Франківську - робоче місце потерпілого ОСОБА_9 .. Вилучено грошові кошти зі стола та сейфа, три записника з робочого стола та сумки, зошит, портмоне з документами ОСОБА_9 , документи на право власності, а також вся документація з сейфа, три мобільних телефони, ключі з брелком сигналізації, системний блок комп`ютера, телефонфакс. Всі речі упаковано та опечатано. (том 3 а.п. 151- 159).

- фототаблицю до протоколу огляду місця події від 02 липня 2007 року, з якої вбачаються фотосвітлини будинку АДРЕСА_2 ; фотосвітлини коридорів приміщення, в якому маються сліди бурого кольору на підлозі, на сейфі, біля прохідної, на колоні та на підлозі, в приміщенні коридору, на стіні; фотосвітлини кабінету ОСОБА_9 та вилучених речей; фотосвітлини вул. Дністровської, входу у під`їзд будинку, плям бурого кольору на сходах, на сходовій клітці будинку, у під`їзді, вхідних дверей, , на дверній коробці; фотосвітлини входу у двір житлового будинку, двору житлового будинку; фотосвітлину плями бурого кольору на шматку паперу (том 3 а.п. 160-189);

- протокол огляду місця події - автомобіля «Део Сенс», номерний знак НОМЕР_3 , згідно з яким, на задньому сидінні якого з правої сторони та на задніх правих дверцятах виявлено плями бурого кольору, з правої сторони між сидінням та дверцятами - потьоки речовини бурого кольору на корпусі автомобіля та на паску безпеки. З даного автомобіля вилучено з заднього сидіння чехол, зокрема та його частина, яка знаходиться на нижній частині сидіння, та підголовник (том 3 а.п. 190);

- протокол добровільної видачі, з якого вбачається, що ОСОБА_18 добровільно видав працівникам міліції сім-карту оператора «Київстар» № НОМЕР_4 та мобільний телефон «Сіменс» ІМЕІ НОМЕР_5 (том 3 а.п. 191);

- протокол пред`явлення фотознімків для впізнання, згідно з яким 09 липня 2007 року потерпілий ОСОБА_9 серед 3-х осіб на фотокартках за рисами обличчя впізнав особу № 3, вказавши, що саме ця особа ОСОБА_19 02 липня 2007 року в під`їзді будинку АДРЕСА_2 спричинив йому тілесні ушкодження та викрав у нього гроші, що знаходилися у пакеті (том 3 а.п. 192-193);

- висновок експерта № 1241 від 09 серпня 2007 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана в ділянці грудної клітки зліва з ушкодженням стінки перикарду, що супроводжувалась лівобічним гемопневматораксом, гемоперикардом і викликала необхідність проведення операції торакотомії, перикардіотомія, дренування плевральної порожнини за Бюлау; непроникаюча різана рана в ділянці грудної клітки справа; колото-різана рана в ділянці підборіддя справа; різана рана в ділянці шиї спереду з ушкодженням перстневидного хряща і проникаюча в порожнину трахеї. Колото-різана рана в ділянці грудної клітки зліва утворилася від дії плоского колючо-ріжучого предмета типу ножа, що має обушок і лезо і має ширину клинка на рівні зануреної частини біля 2,2 см і виключає дію ножиць, скальпеля та леза бритви. Незначна довжина рани підборіддя і значна її глибина свідчить про те, що вона теж спричинена плоским колючо-ріжучим предметом, а різані рани в ділянці шиї спереду та грудної клітки справа спричинені дією гострого ріжучого предмета, яким міг бути і ніж. Вказані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Проникаюча колото-різана рана в ділянці грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду, що супроводжувалась лівобічним пневмотораксом , та різана рана в ділянці шиї з ушкодженням перстневидного хряща, що проникала в порожнину трахеї, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення, а колото-різана рана в ділянці підборіддя та непроникаюча різана рана грудної клітки справа відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Розташування тілесних ушкоджень на тілі гр. ОСОБА_9 в основному спереду та просочування тканини футболки вниз і в боки від пошкодження її свідчить про те, що в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий до нападника був повернутий в основному передньою поверхнею тіла і в момент слідоутворення знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні (том 3 а.п. 194- 197);

- висновок експерта № 190/4914-МК від 08 серпня 2007 року, з якого вбачається, що на передній поверхні футболки ОСОБА_9 зліва виявлено колото-різане пошкодження, яке заподіяне плоским колючо-ріжучим предметом типу ножа, що має обушок і лезо. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий знаходився у вертикальному положенні і міг бути повернутий до нападника передньою поверхнею тіла (том 3 а.п. 198-200);

- висновок експерта № 309 від 06 серпня 2007 року та висновок експерта № 312 від 30 серпня 2007 року, згідно з якими потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. В помарках на футболці та на туфлях, що вилучені у потерпілого ОСОБА_9 , знайдена кров людини, при імунологічному дослідженні виявлені антиген А та ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, кров на вказаних речах може належати особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає можливості приналежності крові потерпілому ОСОБА_9 ( том 3 а.п. 202, 204-206);

- висновок експерта № 311 від 30 серпня 2007 року, згідно з яким в помарках на чохлі з сидіння автомобіля, чохлі з підголівника спинки сидіння автомобіля, гігієнічних паличках, відщепах деревини, вилучених під час огляду місця події із будинку АДРЕСА_3 ; на гігієнічних паличках, відщепах з деревини, етикетці від шкарпеток, вилучених з під`їзду будинку АДРЕСА_2 , знайдена кров людини з антигеном А та ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає можливості приналежності крові потерпілому ОСОБА_9 . Кров на клаптику паперу, вилученому у дворі будинку АДРЕСА_2 , може належати особі (особам) групи В з ізогемоглютиніном анти-А або АВ, і потерпілому ОСОБА_9 не належить. На аркуші паперу, вилученому під час огляду на місці події із будинку АДРЕСА_5 помарок, що подібні на кров не виявлено (том 3 а.п.208-211);

- протокол слідчого експерименту від 07 березня 2014 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 вказав на пункт обміну валют «Оріон» в ТК «Меркурій» по вул. Галицькій у м. Івано-Франківську як місце роботи ОСОБА_8 на 2007 рік та приміщення Івано-Франківської філії «ПриватБанку» по вул. Дністровській у м. Івано-Франківськ, де працював потерпілий на час події. Також потерпілий вказав на під`їзд будинку АДРЕСА_2 , куди 02 липня 2007 року близько 16 год. 30 хв. прийшов разом зі ОСОБА_8 , продемонстрував положення ОСОБА_8 щодо нього, а також те, яким чином та у які ділянки тіла ОСОБА_8 наносив йому тілесні ушкодження та заволодів грошима, що потерпілий мав при собі в пакеті (том 3 а.п. 212-214). До протоколу долучено фототаблиці (том 3 а.п. 215-218);

- протокол слідчого експерименту від 12 березня 2014 року, згідно з яким свідок ОСОБА_13 вказала, що упродовж тривалого часу проживає в квартирі АДРЕСА_6 . 02 липня 2007 вдень почула сильний шум в коридорі будинку, а тому вибігла на балкон. З балкону побачила невідомого чоловіка віком близько 40 років, одягнутого в сорочку бежевого кольору та штани світлого кольору, в одній руці тримав поліетиленовий пакет з написом «Босс», у другій мав інший предмет, який не встигла розгледіти. Далі свідок вказала на місце у дворі, де чоловік знайшов клаптик паперу, повитирав руки та викинув папір, після чого назад зайшов у під`їзд. Свідок вказала, що вона перейшла до вікна та побачила, як чоловік вийшов з під`їзду на вул. Дністровську, утримуючи в руках чорний пакет «Босс», та швидкою ходою попрямував в напрямку вул. Галицької (том 3 а.п. 224-225). До протоколу долучена фототаблиця (а.п. 227-228);

- довідку УНБУ в Івано-Франківській області № 13-009/918 від 13 березня 2014 року, з якої вбачається, що офіційний курс гривні станом на 02 липня 2007 року становив: 505 грн за 100 доларів США та 678,619 грн за 100 євро (том 3 а.п. 230).

При цьому, суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги та належним чином оцінив після дослідження як речового доказу наданий клаптик паперу, який зафіксований на фотознімку та про який йдеться у висновку експерта № 311 від 02 липня 2007 року, в сукупності з іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції переконливо не взяв до уваги твердження захисника про те, що протокол пред`явлення фотознімків для впізнання (том 3 а.п. 192-193) є недопустимим, оскільки як встановлено в судовому засіданні з показів самого обвинуваченого, потерпілого, потерпілий ОСОБА_9 був знайомий зі ОСОБА_8 тривалий час, здійснював обмін валют, вони спілкувалися між собою, у тому числі в день події, а тому під час впізнання ОСОБА_9 не тільки за рисами обличчя серед фотознімків трьох осіб вказав нападника, а й чітко вказав, що саме ця особа ОСОБА_19 , що 02 липня 2007 року спричинив йому тілесні ушкодження та викрав гроші.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежність та недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту від 11 березня 2014 року з долученою фототаблицею, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 вказав на вхід у під`їзд будинку АДРЕСА_2 як місця, куди 02 липня 2007 року близько 16 год. 20 хв. заходив його знайомий ОСОБА_8 разом з незнайомим свідку чоловіком віком близько 35 років. Через хвилину двері цього під`їзду відкрились, вийшов цей незнайомий чоловік, впав, збивши якусь жінку, а тоді піднявся і пішов у напрямку «ПриватБанку», що на вул. Дністровській. За хвилину з цього під`їзду вийшов ОСОБА_8 , що тримав у руці пакет чорного кольору «Босс», пройшов повз нього, перейшов дорогу по вул. Галицькій і пішов далі по вул. Новгородській. Після цього ОСОБА_11 пояснив, що щось запідозрив і тому зайшов у під`їзд будинку, де до того були ОСОБА_8 і незнайомий йому чоловік. Побачив у під`їзді кров, в кінці коридору знайшов телефон, який вимкнув, а згодом віддав директору ОСОБА_20 (том 3 а.п. 219-221, а.п. 222-223), оскільки свідок ОСОБА_11 не допитувався в судовому засіданні та не підтвердив свої покази, надані під час досудового розслідування, в тому числі і під час проведення слідчого експерименту.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з наданим судом першої інстанції аналізом вказаної сукупності доказів, які у взаємозв`язку, поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень при викладених у оскарженому вироку обставинах з відповідною правовою кваліфікацією дій за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

При цьому, судом першої інстанції переконливо обґрунтовані висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечний для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) з корисливих мотивів.

Невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , на думку суду апеляційної інстанції, у суду першої інстанції були підстави оцінювати критично, як правильно зазначено у вироку, з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_9 твердо вказує, що саме ОСОБА_21 вчинив злочин щодо нього та хотів позбавити його життя та заволодіти коштами, та вважає спробою обвинуваченого ухилитись від суворої відповідальності, передбаченої діючим кримінальним законодавством за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), та суспільного осуду, оскільки ОСОБА_8 інкриміновано найтяжчий з точку зору Конституції України злочин, а саме злочинне посягання на життя людини. При цьому, твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що не вчиняв даного злочину та не наносив тілесних ушкоджень потерпілому спростовується фактичними обставинами.

При цьому, стосовно доводів сторони захисту про те, що не забезпечено допит свідка обвинувачення ОСОБА_11 та жоден письмовий документ чи речовий доказ не підтверджує вину обвинуваченого, необхідно зазначити, що сукупність доказів у взаємозв`язку, яку оцінив суд першої інстанції, була достатня для прийняття рішення в межах обвинувачення, а жоден доказ сам по собі не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Перевіряючи оскаржений вирок судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції допущено порушення ст. 416 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується нейтрально, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не одружений, не працює, на обліках ОНД та ОПНЛ №3 не перебуває, згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 83 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_8 за вчинення злочинів остаточне покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, думку захисника обвинуваченого й самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили виправдати, суд вважав за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України у межах санкцій вказаних статей у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таке покарання вважав достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Не вбачав суд першої інстанції підстав застосування ст. 69 КК України чи ст. 75 КК України.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В той час, за приписами ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Новий розгляд у суді першої інстанції було проведено після скасування ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2017 року, за яким було призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, вказаний вирок було скасовано не у зв`язку з необхідністю посилення покарання, а з інших підстав. Вказана ухвала Апеляційного суду Івано-Франківської області не містить категоричного висновку про необхідність застосування більш суворого покарання у разі визнання особи винуватою у скоєнню злочину за тих самих обставин.

Таким чином, з урахуванням тих обставин при призначенні покарання, на які вказано судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни призначеного покарання та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме таке покарання є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також призначеним з урахуванням приписів ч. 2 ст. 416 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

За приписами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046 -VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту ст. 72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Суд апеляційної інстанції враховує правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17 про те, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення з 03 березня 2014 року у строк відбування покарання до вступу вироку в законну силу - 24 жовтня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання та в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність пом`якшення призначеного покарання та зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення з 03 березня 2014 року у строк відбування покарання до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, десять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дати фактичного затримання - 03 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції згідно з Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 03 березня 2014 року по 24 жовтня 2018 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3