Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3759/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001066 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.03.2012 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі; ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року звільненого умовно-достроково на строк 1 рік 6 місяців 21 день,-

визнаного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт
На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2012 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 20 (двадцять) днів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу обрано у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахується з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.06.2018 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

в с т а н о в и в:
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку, 11.03.2018 року приблизно о 23 годині між ОСОБА_8 та її сином ОСОБА_7 , які перебували за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи умисно, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 , яка сиділа на ліжку, та долонями тричі вдарив по вушних раковинах останньої, після чого завдав чотири удари кулаками в обличчя ОСОБА_8 , від яких остання впала на ліжко. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 кулаками рук задав декілька ударів по тулубу, нижніх кінцівках та руках ОСОБА_8 , яка намагалася затулитися від ударів.
В подальшому ОСОБА_7 рукою схопив ОСОБА_8 за волосся та завів до кухні, де посадив на стілець та, незважаючи на неодноразові прохання матері припинити заподіяння тілесних ушкоджень, завдав декілька ударів кулаками в область обличчя та тулубу.
Таким чином ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянці лівої вушної раковини та на обличчі, синців на грудній клітці, лівій верхній та обох нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом, доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення остаточного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт. За правилами ст.72 КК України перевести менш суворий вид покарання в більш суворий з урахуванням співвідношення один день позбавлення волі відповідає 8 годинам громадських робіт, тобто 25 днів позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком (1 рік 6 місяців 21 день) та призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 16 днів, в решті вирок залишити без зміни. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку в частині призначення покарання не врахував вимоги ч.4 ст.71 КК України.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора та потерпілої в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступень суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують її покарання.
Зокрема, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який будучи судимий за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання під час умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний злочин проти здоров`я, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, не працює, характеризується посередньо.
Також, судом враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого й істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину : щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, судом визнано рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.71 КК України, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому в частині призначення покарання вирок суду підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку в цій частині.
Так, згідно вироку Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2012 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 01.12.2016 року ОСОБА_7 звільнено від відбування зазначеного покарання умовно-достроково на строк 01 рік 06 місяців 21 день.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. «г» ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий від покарання переводиться в більш суворий від виходячи з такого їх співвідношення : одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Враховуючи наведене, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді 200 годин громадських робіт відповідає 25 дням позбавлення волі.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважав можливим до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2012 року.
Проте, апеляційний суд не може погодитися із призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки вважає, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховано дані про особу обвинуваченого, який скоїв дане кримінальне правопорушення щодо своєї матері.
Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України слід призначити шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком.
Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що для досягнення мети перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 слід призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком, скасувавши вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок в цій частині.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 12 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком у виді громадських робіт на строк 200 годин, що згідно ч.1 ст.72 КК України відповідає 25 дням позбавлення волі, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2012 року у виді 01 (одного) року 06 місяців 21 день позбавлення волі та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 01 (один) рік 07 (сім) місяців 16 днів.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: