Номер провадження: 11-сс/785/967/18
Номер справи місцевого суду: 520/6182/18, 1-кс/520/1943/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2018 року в кримінальному провадженні №0001705 від 14.05.2018 року,-

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , в кримінальному проваджені №0001705 від 14.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером майна 01, із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в цілях запобігання можливості відчуження зазначеного у клопотанні майна, оскільки таке майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, враховуючи можливу необхідність в подальшому в забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером майна 01, із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна з одночасною забороною його використання будь-якими особами.
Прокурор та слідчий в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому апеляційний розгляду з урахуванням положень ст. 405 КПК України, проведено за їх відсутністю.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи потерпілої ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу; вивчивши матеріали кримінального провадження та судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, апеляційним судом встановлено таке.

СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області 15.05.2018 внесено відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001724 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами у сумі 938 931 гривень належними ОСОБА_6 .
Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 18.08.2014 року між ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої укладено нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_9 зобов`язується продати, а ОСОБА_6 зобов`язуються купити квартиру на 1-ому поверсі будівлі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 на праві приватної власності. Крім того, відповідно до вказаного договору ОСОБА_9 отримав повністю при підписанні цього договору від ОСОБА_6 в рахунок майбутнього продажу квартири грошову у суму у розмірі 457 565, 89 гривень, що в еквіваленті складає 35000 доларів США. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_9 зобов`язується з моменту оплати до 31.10.2014 підготувати документи щодо оформлення реєстрації права власності на квартиру на ОСОБА_6 , в тому числі отримати та надати правовстановлюючий документ на нерухомість, зареєструвати право власності, отримати довідки про відсутність заборгованості за комунальні послуги та інше. Сторонам договору також роз`яснено вимоги статей КК України, що передбачають кримінальну відповідальність за шахрайство, підробку і використання підроблених документів. Сторони договору також попереджені про те, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від виконання умов цього договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, штрафні санкції, а саме в разі якщо ОСОБА_9 відмовиться оформити право власності на вказане майно, то грошова сума, яка отримана ним повертається, а також він повертає грошові кошти у розмірі, що відповідатиме збиткам ОСОБА_6 , які він понесе за час дії цього договору, але не пізніше 15.10.2014.
Також у ході досудового розслідування у якості потерпілого допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що у вказаний у договорі строк, а саме 15.10.2014 ОСОБА_9 взяті на себе зобов`язання за договором не виконано, документи, передбачені договором не надано, буді-які дії щодо оформлення права власності на квартиру за ОСОБА_6 не вчинено.
Крім того, ОСОБА_9 до потерпілого з приводу розірвання попереднього договору не звертався, грошові кошти у сумі 35000 доларів США не повертав.
З огляду на тривале невиконання ОСОБА_9 своїх обов`язків щодо продажу квартири ОСОБА_6 , між останньою та ОСОБА_9 27.10.2017 укладено нотаріально посвідчений договір про укладення у майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов вказаного договору сторони зобов`язані укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна у строк до 31.12.2018.
Крім того відповідно до договору Продавець, тобто ОСОБА_9 , доводить до відома Покупця, що майно яке є предметом цього договору, є його особистою власністю.
У строк, встановлений попереднім договором від 27.10.2017, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено не було.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2018 № 124163573 від 21.09.2015 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Після реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна ОСОБА_9 знову ж таки не вживає ніяких заходів, спрямованих на укладення договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6 та виконання умов попереднього договору від 18.08.2014, незважаючи на повну оплату вартості квартири ОСОБА_6 .
У подальшому, а саме 18.12.2015 року на підставі договору купівлі-продажу вказану квартиру ОСОБА_9 відчужено ОСОБА_10
29.02.2016 року право власності на квартиру знову реєструється за ОСОБА_9
01.03.2016 року на підставі договору купівлі-продажу квартиру продано ОСОБА_11 , який в 12.12.2017 укладає договір купівлі-продажу з ОСОБА_12 , яка на теперішній час, у відповідності до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, є власницею квартири АДРЕСА_1 .
Вищевикладене на думку органу досудового розслідування свідчить, що ОСОБА_9 , незважаючи на укладення попереднього договору з ОСОБА_6 , яким передано грошові кошти у сумі 35000 доларів США в рахунок оплати майбутньої покупки квартири, взяті на себе зобов`язання за договором, попередження про кримінальну відповідальність, так і не уклав договір купівлі-продажу квартири.
Крім того, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_9 укладаючи 27.10.2017 року попередній договір купівлі-продажу квартири достовірно усвідомлював, що власником квартири він на час укладення договору з ОСОБА_6 не являється, оскільки у 2015 році вказану квартиру він продав ОСОБА_10 , що вказує на шахрайське заволодіння ОСОБА_9 грошовими коштами у сумі 35000 доларів США, які належать ОСОБА_6
23.05.2018 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно - об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Клопотання слідчий мотивував наявністю достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а саме квартира АДРЕСА_5 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_12 , є предметом злочину, а також наявна необхідність в забезпеченні відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 .
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини на які посилається слідчий, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні такого клопотання.

Встановивши зазначені обставини, перевіривши обґрунтованість тверджень органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та врахувавши положення ст.ст. 167, 170 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді і не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження на його початковій стадії. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.

Разом з цим, посилання апелянта на те, що слідчий суддя помилково не вказав в ухвалі про накладення арешту про заборону використання нерухомого майна будь-якими особами, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки само по собі накладення арешту на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_12 із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, з достатньою повнотою відповідає вимогам ст.170 КПК України, в той час, як заборона права користування власником (право власності якого на майно на даний час не скасовано у встановленому законом порядку та не оспорюється в порядку цивільного судочинства) зазначеним майном, суперечить вимогам ст.41 Конституції України щодо прав власника.
За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на даній стадії досудового розслідування застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно із забороною здійснення відносно вказаного майна реєстраційний дії, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і знищенню чи пошкодженню даного майна.

Настання будь-яких реальних негативних наслідків в результаті накладення арешту на майно, які б переважали інтереси держави у цьому кримінальному провадженні, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому апеляційний суд визнає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2018 року в кримінальному провадженні №0001705 від 14.05.2018 року залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2018 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 , в кримінальному проваджені №0001705 від 14.05.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером майна 01, із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4