Справа № 488/1358/17
Провадження № 1-кп/488/57/18 р.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 року
Корабельний районний суд м.Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
секретаря судового засіданняОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченогоОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,

розглянувши, під час судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальний правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого

В С Т А Н О В И В

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження на 60 діб строків тримання обвинуваченого під вартою, мотивувавши клопотання тим, що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що у випадку закінчення строків тримання під вартою останнього, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його зміни на менш суворий, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначили, що ризиків вказаних прокурором не існує та прокурором вони не доведені. Враховуючи, що ОСОБА_4 тривалий час тримається в умовах слідчого ізолятору, має тяжкі захворювання, які не можливо вилікувати в таких умовах, має постійне місце проживання та родину, просили замінити запобіжний захід на менш суворий у вигляді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно ст.. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів, є, крім іншого, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити вказані дії.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
04.05.2018 року спливає строк тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є багатоепізодні, санкція більш тяжкого з них передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів; інкриміновані йому злочини були скоєнні в період невідбутого ним покарання, призначеного Суворовським районним судом м.Херсона від 17.12.2014 року; обвинувачений офіційно не працює, тобто не має легального джерела доходу.
На думку суду, вказані обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого, свідчать про те, що ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, і, незважаючи на те, що у обвинуваченого є постійне місце проживання, хронічні захворювання та міцні соціальні зв`язки, в разі спливу строку тримання під вартою ОСОБА_4 чи застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж раніше обраного судом, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення та спробу переховуватися від суду.
При цьому позиція захисника та обвинуваченого не можуть, на переконання суду, не може свідчити про відсутність ризиків здійснення останнім вищевказаних дій у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Що стосується доводів захисника з приводу того, що в умовах утримання в СІЗО обвинувачений позбавлений можливості отримувати належне лікування, суд находить їх безпідставними, оскільки захисником суду не надано жодних медичних документів на підтвердження таких доводів.
Таким чином, враховуючи положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30), суд приходить до висновку, що зазначені прокурором ризики існують і на теперішній час, та вважає, що запобігти їм при вжитті до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не можливо, а тому, находить доцільним продовжити тримання останнього під вартою.
Клопотання захисника щодо заміни обвинуваченому запобіжного заходу в такому разі не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 15.06.2018 року (включно).
Узадовленні клопотання захисника відмовити.
Копію ухвали надіслати сторонам судового провадження та для виконання начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Корабельного районного суду
міста Миколаєва ОСОБА_1