Провадження № 1-в/592/286/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника виправної колонії ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин, Сумської області, громадянина України, одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 03.04.2015 р. вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн.;
2) 17.11.2015 р. вироком Зарічного районного суду м. Суми за ст. 190 ч. 1 КК України до покарання у виді 100 годин громадський робіт;
засудженого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2016 р. за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,
в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням та просить суд звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2016 р. Клопотання мотивовано тим, що за час відбування покарання має одне стягнення, яке погашено, адміністрація виправної колонії не може забезпечити його роботою. Він має дружину та дітей, батьків похилого віку, які потребують його допомоги.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що відбуває покарання у виправній колонії, адміністрація якої не може забезпечити його роботою, пропонують навчання за спеціальностями, які він і так має. За час відбування покарання має одне стягнення, яке було погашено. Зазначив, що він одружений, має двох неповнолітніх дітей, які потребують його підтримки і матеріальної допомоги, а працюючи у колонії він не міг би їх утримувати. Після звільнення відразу буде працевлаштований.
У судовому засіданні представник виправної колонії ОСОБА_4 проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечував. Зазначив, що засуджений за час відбування покарання у колонії мав одне стягнення, заохочень не мав. В установі не працевлаштований у зв`язку з небажанням працювати. Своєю поведінкою і ставленням до праці не довів виправлення. Характеризується посередньо, умовно-дострокове звільнення засудженого на даний момент є передчасним.
Суд, заслухавши засудженого, представника виправної колонії, думку прокурора, яка у задоволенні клопотання просила відмовити, дослідивши матеріали особової справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2016 р. за ч. 2 ст. 186 КК України (по епізоду від 23.09.2015 р.); на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зарічного районного суду м. Сум від 17.11.2015 р., більш суворим, призначеним за цим вироком, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст.186 КК України (по епізоду від 03.12.2015 р.); на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Вказаний вирок набрав законної сили 21.04.2017 р.
ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочин, відбув більше 2/3 строку покарання; станом на 10.07.2018 р. не відбута частина покарання становить 1 рік 1 місяць 14 днів (а.с. 199).
Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).
Пункт 17 вказаної постанови містить роз`яснення, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно Довідки про стягнення та заохочення ОСОБА_3 за час відбування покарання мав одне стягнення, 06.07.2016 р. сувору догану (погашено), заохочень не має (а.о.с. 138).
Відповідно до Витягу з протоколу № 11 від 17.04.2018 р. засідання комісії установи по розгляду матеріалів про застосування ст. 81 КК України, ОСОБА_3 відмовлено у направленні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк (а.с 202).
Згідно наявних у матеріалах особової справи засудженого характеристик та характеристики наданої суду від 09.07.2018 р. (а.с. 200-201) ОСОБА_3 характеризується задовільно. Засуджений в установі не працевлаштований, не приймає участь у суспільно- корисній праці у відділенні та у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, заохочень не має. Адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальних норм поведінки; засуджений не довів своє виправлення.
Підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність одночасно двох ознак, які свідчать про виправлення засудженого: сумлінна поведінка і ставлення до праці, як передбачено ст. 81 КК України. Відбуття лише певного строку покарання (у даному випадку 2/3) не є безумовною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Оскільки засуджений не працевлаштований та не займається суспільно- корисною працею на відділенні, не бере участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі та не має заохочень, відсутні підстави вважати про доведення ОСОБА_3 сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, як того вимагає ч. 2 ст. 81 КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 ч.1 п. 2, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1