Справа № 646/8422/17
№ провадження 1-кс/646/232/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.18 року м. Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 : від 19 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16 квітня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілою, мотивуючи тим, що вважає дані постанови передчасними, так як слідчим досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно. Тому ОСОБА_3 просила скасувати зазначені постанови.

ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд скарги у її відсутність.

Слідчий і прокурор, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали справи за скаргою приходить до наступного.

Достовірно встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу прокуратури Харківської області знаходилось кримінальне провадження № 0000041 від 16 квітня 2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 368 КК України, за заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_5 щодо вчинення правопорушень слідчим в ОВС СУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_6 .

За результатами досудового розслідування слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 дійшов висновку про відсутність події кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 368 КК України і 19 вересня 2017 року виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Скасовуючи попередні постанови про закриття цього кримінального провадження, суди зазначали певний перелік недоліків досудового слідства та слідчих дій.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим не усунені ці недоліки і не виконані відповідні слідчі дії, оскаржувана постанова по закриття кримінального провадження знаходиться в матеріалах кримінального провадження безпосередньо за ухвалою суду, якою скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження.

Так, ОСОБА_3 зазначає, що слідчий ОСОБА_6 29 грудня 2007 року у приміщенні Апеляційного суду Харківської області спілкувався із керівником однієї із організацій, зацікавлених у результатах слідства по кримінальній справі № 61061478, а у квітні 2008 року приймав участь у заході цих організацій.

Слід зазначити, що на неформальне спілкування ОСОБА_6 як слідчого по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 із керівником однієї із зацікавлених у справі громадських організацій 29 грудня 2007 року та участь ОСОБА_6 18 квітня 2008 року у заході ще однієї зацікавленої у справі організації зверталася увага судів при оцінці постанов, винесених під час первісних перевірок обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 .

Проте у наведених в оскаржуваній постанові показаннях слідчого ОСОБА_6 зазначено лише щодо подій 29 грудня 2007 року, проте відсутня будь-яка інформація щодо подій 18 квітня 2008 року, попри докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Так, Червонозаводський районний суд м.Харкова у постанові від 06 березня 2012 року (том 2 а.с. 75 зворот) зазначив, що в матеріалах за скаргою ОСОБА_3 є копія листа наглядового провадження прокуратури м.Харкова із поясненнями слідчого ОСОБА_6 на ім`я прокурора м.Харкова щодо його участі у конференції організації «Спілка Української молоді», де ОСОБА_6 вказує, що він виступав на конференції та повідомляв про проведення досудового слідства по кримінальній справі. Це підтверджується й поясненнями громадянина ОСОБА_7 , який вказав, що бачив виступ слідчого ОСОБА_6 у одній із програм місцевого телебачення (т.1 а.с.55), те ж бачив і громадянин ОСОБА_8 , але під час досудового розслідування вони не допитані.

При цьому слід зауважити, що зазначені особи не могли довідатися про вказаний захід та участь у ньому слідчого ОСОБА_6 інакше, ніж із ЗМІ. Також член громадської організації Р.Черемський зазначив у поясненнях щодо запрошення засобів ЗМІ на конференцію, але щодо цього не був допитаний на досудовому розслідуванні.

Але в оскаржуваній постанові взагалі відсутні доводи та мотиви щодо участі слідчого ОСОБА_6 18 квітня 2008 року у зазначеному заході, та не містить правової оцінки щодо наявних у матеріалах доказів участі саме зацікавлених громадських організацій, хоча саме про це йдеться у заяві ОСОБА_3 .

Відповідно до диспозиції ст. 367 КК України для наявності об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом, які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку службова особа має виконувати у відповідних умовах і чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися, у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили, чи знаходилися службові порушення у причинному зв`язку з наслідками, що настали. На необхідність надання правової оцінки за статтею 367 КК України неодноразово звертали увагу суди, у тому числі апеляційний.

Проте у матеріалах кримінального провадження відсутні посадові інструкції та функціональні обов`язки слідчого ОСОБА_6 на той момент, не проаналізовано, чи мав він право спілкування 29 грудня 2007 року із зазначеною зацікавленою особою поза встановлених законом слідчих дій, чи мав він право на участь у зазначеній конференції 18 квітня 2008 року як слідчий, чи мав право виступати та викладати дані щодо розслідування кримінальної справи, яка знаходилася у його провадженні та не була розглянута судом. При цьому не встановлено, яку позицію щодо обвинувачення займали громадські організації, що проводили зазначений захід, оскільки ОСОБА_3 зазначає, що то були організації, зацікавлені у звинуваченні по кримінальній справі.

Факт участі у конференції та виступу на ній не заперечується і самим ОСОБА_6 у його неодноразових поясненнях та показаннях, наданих під час проведення досудового розслідування, крім того, у матеріалах кримінального провадження наявні пояснення слідчого ОСОБА_6 , на ім`я прокурора м.Харкова, у яких ОСОБА_6 зазначив, що в один із днів у середині квітня 2008 року до СУ ГУМВС в Харківській області надійшов лист громадської організації «Спілка Української молоді» у листі було вказано, що вказаною громадською організацією буде проводитись прес-конференція громадських організацій та державних установ щодо долі пам`ятного знаку на честь 50-річчя УПА, встановленого у парку «Молодіжному» у м.Харкові, а також містилось клопотання про направлення на прес-конференцію представника МВС для висвітлення ходу проведення досудового слідства по кримінальній справі за фактом руйнування вищевказаного пам`ятного знаку, згідно вказівки керівництва СУ ГУМВС України в Харківській області він прибув на вказану прес-конференцію, де в загальних рисах повідомив про хід проведення досудового слідства по кримінальній справі № 61061478 (КП том 2 а.с.121). Там же зазначено, що пояснення від ОСОБА_6 відібрав помічник прокурора м.Харкова О.Таркан.

Направлення зазначеного листа та участі у прес-конференції 18 квітня 2008 року слідчого ОСОБА_6 із виступом останнього щодо розслідування кримінальної справи підтверджується також поясненнями члена громадської організації «Спілка Української молоді» ОСОБА_9 (КП том 2 а.с.122-123), ці пояснення також відібрані помічником прокурора м.Харкова ОСОБА_10 . Копія вказаного листа голови громадської організації «Спілка Української молоді» ОСОБА_11 на ім`я керівника слідчого управління ОСОБА_12 також знаходиться у матеріалах кримінального провадження (КП том 2 а.с.124).

Проте у досудовому розслідуванні не були допитані колишні керівники СУ ГУМВС України в Харківській області щодо обставин направлення слідчого ОСОБА_6 на вказану конференцію, хоча лист від голови громадської організації направлено конкретній особі начальнику СУ ГУМВС в Харківській області ОСОБА_12 , останній не допитаний.

Також, ще в ухвалі від 02 грудня 2015 року слідчий суддя зазначив, що у витягу з акту про відібрання на знищення СУ ГУМВС України в Харківській області від 04 липня 2012 року відсутні відомості про знищення справи з роботи з засобами масової інформації.

Щодо спілкування слідчого ОСОБА_6 29 грудня 2007 року у приміщенні Апеляційного суду Харківської області із невідомим чоловіком, що надалі виявився як голова однієї із зацікавлених у слідстві організацій, то це підтверджується фотографіями, зробленими за подіями 29 грудня 2007 року і не заперечується й слідчим ОСОБА_4 у оскаржуваних постановах.

На неформальне спілкування слідчого ОСОБА_6 із зацікавленою особою 29 грудня 2007 року вказують свідки ОСОБА_13 (том 2 а.с.108), ОСОБА_14 (т.2 а.с.119), ОСОБА_15 (т.1 л.д.147), ОСОБА_8 (т.2 а.с.117), про передачу пакету свідчать ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 . Не відповідає матеріалам кримінального провадження і ствердження слідчого про те, що зазначені особи не підтвердили показаннями у досудовому розслідуванні раніше надані пояснення. Проте показання цих осіб не викладено, натомість у якості доказів докладно викладено показання осіб, які нічого не пам`ятають ( ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ).

Також в ухвалах слідчих суддів, у тому числі в ухвалі від 07 серпня 2017 року, якою скасована попередня постанова про закриття кримінального провадження, неодноразово зазначалося, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей щодо виконання слідчими прокуратури м.Києва постанови слідчого 24 липня 2015 року про проведення слідчих дій тимчасового доступу до речей і документів, що знаходяться у володінні ТОВ «Астеліт», ці відомості відсутні і на даний час. Щодо ж критичного ставлення слідчого до інформації ТОВ «Астеліт», то взагалі незрозуміло, чому ця інформація досі відсутня у справі, незважаючи на неодноразові вказівки судів, оскільки тільки після її отримання можна робити висновки.

Крім того, ще в ухвалі суду від 20 січня 2016 року було поставлене питання щодо доцільності об`єднання кримінального провадження № 0000041 від 16 квітня 2013 року в одне провадження з раніше виділеним кримінальним провадженням № 0000551, це ж було зазначено і в ухвалі суду від 07 серпня 2017 року.

Натомість слідчий знову посилається на відокремленість зазначених кримінальних проваджень за органами слідства та на відсутність його компетенції щодо об`єднання кримінальних проваджень, що свідчить про те, що оскаржувана постанова винесена за межами уваги процесуального керівництва у кримінальному провадженні, оскільки виокремлення матеріалів щодо погроз заявниці та її сину призвело до розриву причинно-наслідкового зв`язку, на який вказувала заявниця у своїй заяві про кримінальне правопорушення, і відсутність єдиного аналізу подій 29 грудня 2007 року та 18 квітня 2008 року у їх сукупності та із наслідками - погрозами смерті.

Крім того, слід зазначити, що ще в ухвалі від 05 серпня 2014 року суд звернув увагу на доцільність розслідування за статтями 364, 365 КК України.

Позиція слідчого, що розслідування за вказаними статтями КК не проводилося, оскільки не вносилися відомості до ЄРДР за відповідними заявами чи повідомленнями, то слід зазначити, що судові рішення виносяться іменем України та підлягають безумовному виконанню, ігнорування слідчим доводів суду щодо доцільності проведення розслідування за вказаною правовою кваліфікацією є відмовою у виконанні обов`язку доказування, встановленого ч.1 ст.91 КПК України, у тому числі, відносно події злочину, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази щодо участі слідчого ОСОБА_6 у вказаній конференції та виступ із викладення даних щодо розслідування кримінальної справи, яка на той час була у його провадженні, обумовлюють правовий аналіз та правову оцінку саме за правовою кваліфікацією його дій за статтями 365, 365, 387 КК України.

Відносно скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою, то слідчий суддя зазначає, що після скасування ухвалою суду від 07 серпня 2017 року постанови слідчого ОСОБА_4 від 24 травня 2016 року про відмову у визнанні заявниці потерпілою інша така постанова не виносилася, заявниця має права та обов`язки потерпілої.

Щодо доводів слідчого, що ОСОБА_3 не надала доказів шкоди, слід зазначити, що згідно п.3 ч.1 ст.91 КПК України саме у обов`язок слідчого входить доказування виду та розміру шкоди, про що зазначив суд ще в ухвалі від 02 грудня 2015 року. Крім того, разом із заявою про злочин ОСОБА_3 надала правоохоронному органу копії екранів мобільного телефону із погрозливими смс-повідомленнями, а пізніше ком пакт-диск із фотографіями неформального спілкування слідчого ОСОБА_6 із зацікавленою особою, а також копії заяви керівника зацікавленої громадської організації до СУ ГУМВС у Харківській області та пояснень ОСОБА_6 , відібраних у прокуратурі м.Харкова про його участь у заході зазначеної організації та виступ із сповіщенням щодо слідства по кримінальній справі.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У своїй заяві про кримінальне правопорушення та у поясненнях, наданих ОСОБА_3 у прокуратурі Червонозаводського району м.Харкова при первісних перевірках (т.2 а.с.111), остання зазначає, що невідомі особи погрожували їй та її сину смертю та переслідували його, що, на думку суду, є достатньою причиною виникнення душевних страждань у заявниці внаслідок дій щодо неї як людини та матері.

При цьому заявниця не допитана, експертиза на предмет встановлення шкоди не проводилася.

Слідчий суддя не приймає до уваги доводи слідчого щодо неявки ОСОБА_3 до нього на допит, оскільки оскаржувана постанова розміщена в матеріалах кримінального провадження одразу за ухвалою суду, якою скасовано попередню постанову.

Суд також зазначає, що в оскаржуваній постанові викладені відомості щодо предмету не розглянутої у суді кримінальної справи № 61061478, у тому числі дані щодо всіх осіб, які обвинувачуються, при тому, що ці дані не стосуються предмету розслідування у кримінальному провадженні № 0000041.

Крім того, слід зазначити, що оскаржувана постанова винесена без оформлення відповідного доручення про проведення досудового розслідування, що є грубим порушення процедурних питань.

Вказані обставини свідчать про суттєву неповноту досудового розслідування, відсутність належного правового аналізу вже зібраних вищевказаних фактів на предмет встановлення події кримінального правопорушення за кожним кримінальним правопорушенням відповідно до диспозицій статей 364, 365, 367, 368, 387 КК України, слідчий не довів відсутність події кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та вимог ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий суд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

З огляду на наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.

Виходячи з викладеного, підлягають задоволенню і вимоги стосовно скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 : від 19 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16 квітня 2013 року, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути слідчому для продовження досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповному досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1