Справа №463/1026/18
Провадження №1-кс/463/1793/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 р. Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000786 від 08.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 303 та ч.2 ст. 302 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно з ч. 3 ст. 35 КПК України вказане кримінальне провадження визначене для розгляду головуючому судді ОСОБА_5 .

До суду поступила заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді, яка мотивована тим, що 16 березня 2018 року під час судового засідання суддя ОСОБА_5 повідомив учасників процесу, що його тесть у 2016 році перебував у договірних відносинах з підприємством, яке очолював обвинувачений ОСОБА_4 , Крім того у червні 2018 року обвинувачений ОСОБА_4 звільнений з ДП «Львівський завод «ЛОрта», втім підстава звільнення останнього порушує його трудові права у зв`язку з чим до Залізничного районного суду м. Львова подана відповідна заява. Разом з ти Оліярника, тестя судді ОСОБА_5 викликають в дане судове засідання в статусі свідка. За таких обставин існують об`активні сумніви в неупередженості судді ОСОБА_5 . Крім того вказує, що суддя Стрепко необ`активно застосував привід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та порушив принцип презумпції невинуватості, оскільки в мотивувальній частині рішення у судовій справі №463/5837/17 свідомо ствердив, що ОСОБА_4 є співорганізатором кримінального правопорушення, а відтак у них є сумніви у його упередженості при вирішенні даної справи.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Зокрема, згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Виходячи з мотивів заяви, саме на цю підставу для відводу покликається обвинувачений.

Як вбачається з матеріалів провадження в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт перебування у договірних відносинах з підприємством, яке очолював ОСОБА_4 з тестем судді ОСОБА_5 . Що ж стосується застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 заходів примусу у вигляді приводу останнього в судове засідання, то у відповідності до п п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)). Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості. Окрім цього, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді кримінального провадження може бути лише предметом перегляду в апеляційній та касаційній інстанції.

Однак, вироком Личаківського районного суду м. Львова під головуванням судді ОСОБА_5 07 серпня 2018 року, ОСОБА_6 дійсно, був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 303 та ч. 2 ст. 302 КК України. З матеріалів кримінального провадження №0000786 вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що він діяв у співучасті з громадянином ОСОБА_6 та організував стійку організовану групу до складу якої увійшли і інші співучасники та вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 303 та ч.2 ст. 302 КК України. Оскільки суддею ОСОБА_5 висловлено правову позицію щодо обставин даної справи, а тому у будь-якого учасника судового розгляду може виникнути розумний сумнів в неупередженості судді з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 303 та ч.2 ст. 302 КК України.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про відвід судді ОСОБА_5 слід задовольнити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, -

ухвалив:

Заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду судового провадження № 0000786 від 08.08.2016 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 303 та ч.2 ст. 302 КК України.

Суддя: ОСОБА_1