Справа № 721/664/17
Провадження №1-кп/713/25/18
ВИРОК
іменем України

22.05.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю представника потерпілого ОСОБА_5

за участю захисника ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000091 від 04.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, працюючого, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 04.06.2017 року, складеного слідчим СВ Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , затвердженого 31.10.2017 року прокурором Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 , досудовим розслідуванням встановлено, що: 03 червня 2017 року близько 16-00 год. в с.Рипень, Путильського району Чернівецької області, біля продуктового магазину ПП « ОСОБА_10 » між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с.Сергії, Путильського району та між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с.Рипень, Путильського району, виникла словесна суперечка. В ході даної суперечки ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки у область обличчя ОСОБА_11 , від даного удару ОСОБА_11 упав на землю та при цьому ударився головою до каменя. Згідно висновку експерта №156 від 02.10.2017 року наданого за результатами проведення судово-медичної експертизи в результаті падіння ОСОБА_11 з висоти власного зросту навстоячки, навзнак та із співударянням потиличною ділянкою голови із каменем у ОСОБА_11 виникли тілесні ушкодження у вигляді: Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Забій головного мозку тяжкого ступеня, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

Органом досудового розслідування вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.128 КК України, як необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що 03.06.2017 року до нього зателефонував ОСОБА_12 та попросив поїхати з ним на полонини, скидати сіно. Заїхали до батьків ОСОБА_13 , після чого поїхали до магазину ПП «Бечка», біля якого стояв ОСОБА_14 . Також там був ОСОБА_11 , який стояв сам. Вийшовши з автомобіля, підійшов ближче, ОСОБА_15 , який був в стані алкогольного сп`яніння, почав висловлюватись в його сторону образливими словами, вів себе дуже агресивно. Хлопці запропонували відійти від ОСОБА_16 , при цьому вони зайшли в магазин, купили пляшку горілки, після чого зайшли в кабінку разом з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та спілкувались. В цей час в кабінку зайшов ОСОБА_15 та знову почав висловлюватись в його сторону образливими словами. Вони разом із знайомими випили близько трьох раз, після чого вирішили вийти, щоб ОСОБА_15 перестав до нього чіплятись. Першим вийшов ОСОБА_20 , за ним вийшов ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та він. Через декілька хвилин почув, як робилось скло, але не придав цьому значення, оскільки подумав, що ОСОБА_15 перевернув пляшку. Після чого почув, що ОСОБА_15 агресивно підходить до нього ззаду, при цьому продовжував висловлюватись нецензурною лайкою та ображати його, в руках тримав горлишко від пляшки горілки «скляну розочку». Коли ОСОБА_22 підходив, то він відійшов трошки назад, а ОСОБА_15 намахнувся розбитою скляною пляшкою, після чого він лівою рукою відбив пляшку, а правою рукою ударив ОСОБА_16 в область голови, від чого він впав та вдарився головою об камінь. Зазначив, що зрозумів, що ОСОБА_15 йде саме до нього, оскільки ОСОБА_15 кричав: «Іди сюди» і висловлював образливі слова, які стосувались саме його, вигукував його прізвисько. Після падіння у ОСОБА_16 почала текти кров з рота, з голови, ОСОБА_23 підбіг з нашатирем, він почав надавати першу медичну допомогу, обливав ОСОБА_11 водою, після чого взяв його в машину та разом з ОСОБА_17 поїхали до лікарні. По приїзду до лікарні, він придбав необхідні ліки. Також повідомив, що з ОСОБА_11 у них були дружні відносини, суперечок до цього часу не було. Він сприйняв реальними погрози ОСОБА_16 , і зрозумів, що йому потрібно захиститись. З ОСОБА_11 після цього не спілкувався, розмовляв з його дружиною. Просив визнати його невинуватим та виправдати, оскільки він захищався.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Свої висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України органи досудового розслідування та прокурор обґрунтовують наступними доказами, а саме, показами допитаних в судовому засіданні свідків, письмовими документами та висновками експертиз.

В судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_24 показав, що 03.06.2017 року разом з ОСОБА_7 приїхав в с.Рипень, Путильського району. Біля магазину ПП «Бечка» зустрілись з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Стояли біля магазину та вирішили купити пляшку горілки. Біля магазину бачив ОСОБА_16 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ходив та хитався. Зайшли в магазин, купили пляшку горілки, сок та сіли в кабінку. Хлопці випили два рази, і зайшов ОСОБА_11 , який почав ображати та сіпати ОСОБА_25 , при цьому ОСОБА_11 був випивший. Вони вирішили вийти з кабінки, ОСОБА_20 вийшов швидше, потім вони. Пройшовши 15 метрів, почув гуркіт, та через деякий час вийшов ОСОБА_15 , який почав їх наздоганяти, при цьому в руці тримав горлишко з-під пляшки горілки. В цей час він відскочив у правий бік, ОСОБА_11 два рази намахнувся пляшкою в сторону ОСОБА_7 , при цьому пляшка мала гострі краї, якими можна було нанести тілесні ушкодження, після чого останній ударив ОСОБА_11 , від чого він впав і ударився. Куди саме ОСОБА_7 ударив ОСОБА_11 він не бачив. Вони відразу почали приводити ОСОБА_11 до тями, відливали його водою, давали нашатир. Після чого взяли в машину та поїхали у лікарню. Зазначив, що ОСОБА_15 вів себе дуже агресивно, був п`яний, йому відомо, що ОСОБА_15 коли вживає алкогольні напої, стає дуже агресивним. На їхні зауваження та прохання заспокоїтись ОСОБА_11 не реагував. ОСОБА_11 був одягнутий у футболку з курткою, туфлі. Одяг ОСОБА_16 знаходився у нього в автомобілі, зять ОСОБА_16 забрав його.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що 03.06.2017 року близько 15-00 год. разом з чоловіком їхали з церкви та зупинились біля магазину ПП «Бечка». Коли заходила у магазин, то у дверях зустрілась з ОСОБА_11 , з яким привіталась. ОСОБА_11 був випивший та казав їй, що випив. Бачила, що ОСОБА_7 заходив у магазин. Свідком подій, які відбулись пізніше вона не була.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що 03.06.2017 року в обідній час проходив біля магазину ПП «Бечка» та бачив ОСОБА_11 , який стояв біля магазину та висловлювався нецензурною лайкою. Свідком подій, які відбулись пізніше він не був.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що 03.06.2017 року в обідній час разом з ОСОБА_18 перебували біля магазину ПП «Бечко», пили пиво. До магазину підійшов ОСОБА_11 , а через деякий час під`їхали ОСОБА_7 з ОСОБА_17 . Коли прийшов ОСОБА_28 , то ОСОБА_11 зайшов у магазин. Вони взяли пляшку горілки та пішли у кабінку, де спілкувались. До них зайшов ОСОБА_11 , який був в стані алкогольного сп`яніння, почав образливо чіплятись до ОСОБА_7 , ображав його. ОСОБА_7 у відповідь ОСОБА_11 нічого не казав, в суперечку не вступав, казав, що нічого поганого ОСОБА_11 не робив. Він вийшов з кабінки та пішов до свого автомобіля взяти цигарки. Коли повернувся, то ОСОБА_11 лежав на камені, голова була розбита, з носа йшла кров. Разом з хлопцями взяли ОСОБА_11 та віднесли до машини ОСОБА_13 , якою відвезли його до лікарні. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_7 оборонявся від ОСОБА_11 . Зазначив, що ОСОБА_7 був без футболки, в чому був одягнутий ОСОБА_11 не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що 03.06.2017 року в обідній час зайшов у магазин ПП «Бечко», який розташований в с.Рипень, Путильського району, побачив там односельчан. ОСОБА_25 біля магазину ще не було. Біля магазину був ОСОБА_11 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час під`їхав ОСОБА_28 з ОСОБА_17 , ОСОБА_15 підійшов до них та почав образливо чіплятись до ОСОБА_7 . Вони зайшли в магазин, взяли пляшку горілки і пішли від ОСОБА_11 в кабінку. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_11 , який почав ображати ОСОБА_7 , через що вони вийшли, а пляшку наполовину з горілкою залишили. Через деякий час почув, що розбилось скло. За ними вийшов ОСОБА_11 , який підійшов до ОСОБА_7 , лівою рукою ударив його в груди, правою рукою достав «розочку з-під пляшки» та почав намахуватись, на що ОСОБА_7 казав йому, щоб він заспокоївся. Однак ОСОБА_11 не реагував, сказав ОСОБА_7 , чи знає він, що це є «по Одеськи». ОСОБА_7 відбив пляшку, і наніс удар, від якого ОСОБА_11 впав. Куди саме ОСОБА_7 ударив ОСОБА_11 він не бачив, все відбулось миттєво. Зазначив, що разом з ОСОБА_7 надавали ОСОБА_11 першу медичну допомогу, а потім ОСОБА_28 відвіз потерпілого у лікарню. На його думку ОСОБА_15 образився на них, що вони вийшли з кабінки і залишили його одного. Автомобіль ОСОБА_29 стояв на одному місці, коли вони приїхали, та коли сідали у автомобіль щоб відвезти ОСОБА_11 до лікарні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що проживає за 30 метрів біля магазину ПП «Бечко», що розташований в с.Рипень, Путильського району. 03.06.2017 року в обідній час почув крики, що чоловікові стало погано, підбіг, побачив ОСОБА_16 , який лежав на землі. ОСОБА_30 дала нашатир і сказала, що людині погано. Коли ОСОБА_16 почали нести у машину, він побачив, що у нього з голови йде кров. Зі слів ОСОБА_7 чув, що ОСОБА_11 йшов до нього з горлишком від пляшки горілки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 03.06.2017 року перебувала у власному магазині, який розташований в с.Рипень, Путильського району. До магазину зайшли ОСОБА_28 та ОСОБА_12 , взяли пляшку горілки та вийшли. При цьому попросили піти у піднавіс, на що вона дозволила. ОСОБА_11 заходив у магазин та був в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час почула крики біля магазину, хтось з хлопців забіг та поросив дати води. Хлопці надавали першу медичну допомогу ОСОБА_11 , який впав головою до каменю, як падав вона не бачила. Вона давала барбовал, води. ОСОБА_12 разом з ОСОБА_31 поставили ОСОБА_11 в автомобіль та відвезли у лікарню. Зазначила, що суперечки між ОСОБА_11 та ОСОБА_31 не бачила. Зазначила, що ОСОБА_7 адекватна, врівноважена людина, не один раз пив пиво біля магазину, суперечок у нього ні з ким не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показала, що ОСОБА_11 є її батьком. 03.06.2017 року разом з мамою була у толоці, до них зателефонувала жінка та повідомила, що ОСОБА_11 перебуває у КЗ «Путильська ЦРЛ» без свідомості. У четвер прийшов до них ОСОБА_7 , та сказав, що він побив батька, на що її матір запитала, що ОСОБА_33 йому зробив, що він так його побив, на що ОСОБА_7 сказав, що нічого не зробив. Зазначила, що ОСОБА_11 дуже погано себе почуває, вони вчили його говорити, ходити, їсти. Внаслідок побиття ОСОБА_15 багато не пам`ятає, вони залишились без підтримки батька. 03.06.2017 року ОСОБА_16 не бачила. Зазначила, що ОСОБА_11 коли випивав, то вів себе спокійно, відразу йщов та лягав спати. У нього ніколи не було конфліктів, з ОСОБА_31 були хороші відносини. Слідчий допитував батька, однак їм не представлявся. З матеріалами справи його не ознайомлювали, ОСОБА_15 нічого не пам`ятає про даний конфлікт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показала, що є дружиною ОСОБА_11 03.06.2017 року близько 16-30 год. їй зателефонувала ОСОБА_35 та повідомила, що чоловіка збив автомобіль та що він знаходиться в лікарні, куди його привезли два хлопці. Вона зателефонувала до дочки, яка була ближче до лікарні. Коли дочка приїхала то побачила, що ОСОБА_15 лежав весь мокрий та в крові. Для ОСОБА_11 викликали нейрохірурга з області, який сказав, що тілесні ушкодження вказують на те, що ОСОБА_16 побили та сказав, що чоловіка не можна нікуди перевозити три дні. Давали малі шанси на життя. Після цього чоловіка перевезли у лікарню, яка розташована в м.Чернівці, де також їй повідомили, що ОСОБА_16 побили, оскільки в нього були численні ушкодження та переломи. У лікарні в м.Чернівці, його лікували, кололи уколи, системи, вони там перебували три тижні. Після виписки з лікарні ОСОБА_11 не все пам`ятає, не розуміє та не впізнає її та дітей, погано розмовляє. Вона вчила ОСОБА_16 читати, останній читає по складах, їсти, говорити. На шосту добу після побиття її чоловіка ОСОБА_16 , до неї прийшов ОСОБА_7 та сказав, що він побив його чоловіка, пробачення не просив, про пляшку нічого не казав. 03.06.2017 року ОСОБА_11 не було вдома, останнім часом чоловік мало пив. Коли випивав, то був спокійний, лягав спати, на ОСОБА_11 ніхто ніколи не скаржився. ОСОБА_7 гроші на лікування не давав.

Витягом з кримінального провадження №0000091 від 04.06.2017 року за ст.128 КК України. Згідно фабули: 03 червня 2017 року близько 16-00 год. в с.Рипень, Путильського району Чернівецької області, біля продуктового магазину ПП « ОСОБА_10 » між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с.Сергії, Путильського району та між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем с.Рипень, Путильського району, виникла словесна суперечка. В ході даної суперечки ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки у область обличчя ОСОБА_11 , від даного удару ОСОБА_11 упав на землю та при цьому ударився головою до каменя. Згідно висновку експерта №156 від 02.10.2017 року наданого за результатами проведення судово-медичної експертизи в результаті падіння ОСОБА_11 з висоти власного зросту навстоячки, навзнак та із співударянням потиличною ділянкою голови із каменем у ОСОБА_11 виникли тілесні ушкодження у вигляді: Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Забій головного мозку тяжкого ступеня, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя (а.с.150)

Рапортом старшого інспектора-чергового Путильського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_36 від 06.06.2017 року з даних якого вбачається, що 05.06 о 23-40 год. на спецлінію «102» м.Чернівці повідомила черговий лікар-реанімації ЛШМД м Чернівці Різун про те, що із діагнозом: перелом кісток черепа, забій головного мозку (потерпілий без свідомості) госпіталізований ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає с.Рипень, які останньому спричинив 03.06. близько 15-00 год. на вулиці с.Рипень ОСОБА_37 , 1979 року народження, проживає с.Сергії. Дана подія зареєстрована в ЄО №674 від 03.06.2017 року та внесено до ЄРДР №0000091 від 04.06.2017 року за ст..125 ч.1 КК України від 04.06. (а.с.151)

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16.07.2017 року з даних якого вбачається, що слідчий СВ Путильського ВП ОСОБА_8 16.07.2017 року прийняв усну заяву від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Рипень, Путильського району Чернівецької області про те, що 03.06.2017 року 16-00 год. в с.Рипень, Путильського району Чернівецької області, ОСОБА_11 побив ОСОБА_7 в результаті чого спричинив ОСОБА_38 тілесні ушкодження. (а.с.152)

Протоколом огляду місця події з таблицею ілюстрацій від 03.06.2017 року з даних якого вбачається, що під час огляду узбіччя дороги в с.Рипень, Путильського району Чернівецької області, встановлено, що на відстані близько 15 метрів від дороги розміщений одноповерховий продуктовий магазин, під`їзна дорога до якого ґрунтова та кам`яниста. На відстані близько 10 метрів від магазину із землі випирає камінь, розмірами близько 40 см. довжини, та 30 см.ширини, опуклої форми. Під час огляду на камені міститься речовина, ззовні схожа на речовину бурого кольору. Під час огляду слідів боротьби не виявлено. (А.с.153-157).

Висновком експерта №113 від 28.07.2017 року з даних якого вбачається, що на підставі проведеної експертизи ОСОБА_11 , 1960 року народження, за даними меддокументами встановлено, що: ОСОБА_11 , 1960 року народження знаходився на стацлікуванні у КЗ «Путильська ЦРЛ» з 03.06.2017 року по 05.06.2017 року з діагнозом: Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом склепіння, основи черепа. Забій головного мозку середньої ступені важкості. Алкогольна інтоксикація. ОСОБА_11 знаходився на стацлікуванні у ОКУ «ЛШМД» м.Чернівці з 05.06.2017 року по 23.06.2017 року з діагнозом: ВЧМТ. (непроникаюча). Перелом склепіння черепа з переходом на основу. У ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом склепіння та основи черепа, забій головного мозку середньої ступені важкості; синець в правій тім`яній ділянці. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті не менш одноразової дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, можливо їх виникнення при обставинах та в строк вказаних в фабулі постанови і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Локалізація наявних тілесних ушкоджень у потерпілого, може свідчити про заподіяння йому (потерпілому) тілесних ушкоджень. Не виключено, що вищевказані тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_11 могли виникнути при падінні з висоти власного росту. (А.с. 159-160).

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №156 від 02.10.2017 року з даних якої вбачається, що згідно медичної карти стаціонарного хворого №1922, 03.06.2017 року о 15:00 год., ОСОБА_11 надійшов у Путильську ЦРЛ для стаціонарного лікування з приводу отриманих тілесних ушкоджень. 05.06.2017 р. хворий переведений для подальшого лікування в нейрохірургічне відділення «Лікарні швидкої медичної допомоги» м.Чернівці. Діагноз заключний клінічний: «Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом склепіння, основи черепа. Забій головного мозку середнього ступеня важкості. Алкогольна інтоксикація». Згідно медичної карти стаціонарного хворого №7388/570 на ім`я ОСОБА_11 вбачається, що 05.06.2017 р об 23:20 хворий надійшов по переводу з Путильської центральної районної лікарні у відділення нейрохірургії ЛШМД м.Чернівці для стаціонарного лікування з приводу отриманих тілесних ушкоджень. Діагноз заключний клінічний: «Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Забій головного мозку тяжкого ступеня». Виписаний зі стаціонару з покращенням 23.06.2017 р. При вивченні та аналізуванні медичної документації на ім`я гр. ОСОБА_11 , встановлено, що станом на 03.06.2017 р., на тілі його були наявні ушкодження у вигляді - саден обличчя зліва, підшкірної гематоми тім`яної ділянки голови справа, зламу кісток склепіння та основи черепа (умовно злам починається в надбрівній ділянці лобної кістки справа, у сагітальному напрямкові перетинає лобну кістку, переходить на тім`яну кістку справа, йде в сагітальному напрямкові і дугоподібно, в тильній частині тім`яної кістки повертає донизу, переходить на праву скроневу кістку і губиться в ділянці пипковидного відростку правої скроневої кістки), забою головного мозку важкого ступеня. Виявлені на тілі ОСОБА_11 і зазначені у п.З дійсних «Підсумків» ушкодження виникли внаслідок не менш як двократної травмуючої дії твердих тупих предметів, чи відповідного співдаріння з такими, з місцем прикладання травмуючих сил в ділянці обличчя зліва та в потиличній ділянці, могли виникнути в терміни та за обставин, що зазначені вище, тобто, при спричиненні первинної травмуючої дії в ділянку обличчя зліва з подальшим падінням з висоти власного зросту навстоячки навзнак (горілиць) та співдарінням потиличною ділянкою голови з твердим тупим предметом. Ушкодження у вигляді зламу кісток склепіння та основи черепа, підшкірної гематоми тім`яної ділянки справа (натічного характеру - із епіплойних судин зруйнованих кісток), забою головного мозку важкого ступеня - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Розмежування цих ушкоджень за ступенями тяжкості не є ні доцільним, ні можливим, з огляду на те, що всі вони виникли внаслідок однієї травмуючої дії і є проявом одного травмопатологічного процесу. Ушкодження у вигляді саден обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень. За межі компетенції комісії судово-медичних експертів виходить проведення аналітичного зрівнянні даних про механізм утворення ушкоджень на тілі під експертного, отриманих при проведенні експертизи з такими даними, отриманими слідством в процесі проведення допитів учасників та свідків події, відтворень обставин події з ціллю визначення правдивості, чи неправдивості зазначених показів. (а.с.162-166)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_20 , який повідомив про обставини, які мали місце 03.06.2017 року близько 15-00 год. (а.с.167-168)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_24 , який повідомив про обставини, які мали місце 03.06.2017 року близько 15-00 год. (а.с.169-170)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_39 , який повідомив про обставини, які мали місце 03.06.2017 року близько 15-00 год. (а.с.171-172)

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_11 , через неправомірні дії потерпілого ОСОБА_11 , які виразились у створенні суперечок, ініціатором яких був потерпілий ОСОБА_11 , що підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_20 , який зазначив, що потерпілий ОСОБА_15 , будучи в стані алкогольного сп`яніння образливо висловлювався саме в сторону ОСОБА_25 , переслідував та неодноразово створював конфліктні ситуації на які ОСОБА_28 не реагував, навпаки намагався уникнути суперечки. Однак ОСОБА_15 будучи в агресивному стані розбив скляну пляшку від горілки, взявши в руку горлишко з гострими краями, підійшов та несподівано намахнувся в бік ОСОБА_7 та при цьому погрожував та висловлювався образливими словами. Вказані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_24 , який повідомив, що пляшка мала гострі краї, якими можна було спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_21 , який зазначив, що після того як ОСОБА_15 замахнувся горлишком від пляшки на ОСОБА_7 , останній вибив пляшку з рук та одночасно наніс один удар ОСОБА_38 , від якого останній впав.

Наведеним спростовуються твердження сторони обвинувачення, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_7 наніс один удар кулаком руки в область обличчя ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_7 у конфлікт не вступав намагався уникнути суперечки. Наніс один удар ОСОБА_11 , після того, як вибив з рук ОСОБА_11 залишки розбитої пляшки, яким ОСОБА_11 замахувався та погрожував спричинити тілесні ушкодження.

З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» вбачається, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно правового висновку Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №722/1981/16-к, провадження №51-792км18 від 19 квітня 2018 року, сформовано наступну правову позицію: Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; 2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; 3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; 4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; 5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; 6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.

При розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст. 36 КК перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Оцінюючи поведінку та дії потерпілого ОСОБА_11 , а також дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує те, що створення конфліктної ситуації саме потерпілим ОСОБА_11 , який маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , розбив скляну пляшку від горілки, взявши горловину, яке мало гострі краї, переслідував та наздогнав ОСОБА_7 , висловлюючи погрози почав замахуватись ним, давали обвинуваченому ОСОБА_7 всі підстави сприймати загрозу від дій ОСОБА_11 , як реальну та таку, що може мати вкрай негативні наслідки для нього. Тобто об`єктом посягання в даному випадку виступили охоронювані права та інтереси особи, що викликало у ОСОБА_7 невідкладну необхідність в заподіянні шкоди самому ОСОБА_11 з метою захисту власних інтересів.

При цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст.36 КК України, згідно яких кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Судом також враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується позитивно, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також судом береться до уваги той факт, що потерпілий ОСОБА_11 міцної статури, до настання події з обвинуваченим перебували в хороших відносинах, суперечок не мали, що підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_7 та допитані свідки.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 в даній ситуації були правомірними та виправданими з огляду на положення ч.1 ст.36 КК України, оскільки були здійснені ним під час існування підстав для свого захисту, погрози ОСОБА_11 були сприйнятті ним як реальні, врахувавши характер небезпеки, що йому загрожувала, вчинив дії для негайного відвернення та припинення посягання з боку ОСОБА_11 в тій обстановці, яка передувала діям ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17.07.1997 року ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до п.2 ст.6 Конвенції, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В основі права на презумпцію невинуватості лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Доводи прокурора про наявність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України є безпідставними та не ґрунтуються на фактичних даних по даному кримінальному провадженні.

Згідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, Суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, за таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.129 ч.3 КПК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15493,91 грн., моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, залишити без розгляду.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 15493,91 грн., моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1