АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2235/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Господарник» ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФРДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 , та накладено арешт шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі і іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, яке перебуває у власності ТОВ «Господарник» (), а саме нежиле приміщення, майновий комплекс, загальною площею - 14 876,20 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, директор ТОВ «Господарник» ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відповідність арештованого майна критеріям визначеним ст. 98 КПК України. Апелянт стверджує, що підставою для порушення кримінального провадження став висновок Головного управління ДФС у м. Києві в акті від 18.03.2016 року Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Господарник» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014» та акту від 06.06.2016. Додає, що на підставі актів перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення, які визнано протиправними та скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2016 року.

Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує про відсутність події кримінального правопорушення, проте рішення про закриття провадження станом на 02.04.2018 не прийнято.

У підсумку директор товариства зазначає про порушенням при розгляді даного клопотання вимог ст. 172 КПК України.

Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску цього строку апелянт вказує, що ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна та про її наявність директору товариства стало відомо за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень 23.03.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, думку представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представники участі у судовому засіданні не приймали, про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді апелянту стало відомо за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень 23.03.2018 року, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених у ньому, підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000033, відомості про яке 06.07.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Старший слідчий СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ТОВ «Господарник» (), а саме нежиле приміщення, майновий комплекс, загальною площею - 14 876,20 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, яке ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.На переконання колегії суддів, ініціатор клопотання не довів обставин, на які послався у клопотанні, з урахуванням доданих до клопотання документів.

Як вбачається з матеріалів провадження, старший слідчий СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_10 звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

В обгрунтування поданого клопотання слідчим додано до нього постанову про визнання речових доказів від 13 березня 2018 року, відповідно до якої майно, а саме нежиле приміщення, майновий комплекс, адресою м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, яке перебуває у власності ТОВ «Господарник» визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с. 7-9).

Разом з тим, як вбачається з постанови про визнання речових доказів від 13 березня 2018 року, слідчим не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи воно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі сліди злочину або було об`єктом злочинних дій, набуто злочинним шляхом (гроші, цінності та інші речі) або може бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних чи для спростування обвинувачення або пом`якшення відповідальності).
Крім того, слід наголосити на тому, що слідчим у клопотанні про арешт майна не доведено того, що майно, на яке він просить накласти арешт, а саме нежитлове приміщення, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів.
Посилання апелянта на висновок Головного управління ДФС у м. Києві в акті від 18.03.2016 року Про результати планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Господарник» з питань дотримання вимог податкового законодавства та акт від 06.06.2016, те, що на підставі вказаних актів перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення, які, в свою чергу, визнано протиправними та скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2016 року, слід визнати передчасними, оскільки дані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта з приводу відсутності події кримінального правопорушення.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власників майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ініціатором клопотання не було доведено необхідність арешту майна, проте слідчий суддя на це уваги не звернув та постановив рішення про арешт майна, яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити директору ТОВ «Господарник» ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ФРДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_10 , та накладено арешт на нерухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Господарник» (), а саме нежиле приміщення, майновий комплекс, загальною площею - 14 876,20 кв.м., за адресою м. Київ, вул. Червонопрапорна, 34, скасувати, апеляційну скаргу директора ТОВ «Господарник» ОСОБА_9 , задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ФРДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС в м. Києві ОСОБА_10 про накладення арешту на майно.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4