Справа №639/516/17
Провадження №1-кп/639/81/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2018 року м. Харків
Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002956 від 14.12.2016 року, у відношенні:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тверь, Російської Федерації, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно не працюючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-30.05.2006 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-07.06.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 12.06.2009 року звільнений з Мічурінської виправної колонії №57 Донецької області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 25 днів;

-28.11.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 30.09.2013 року звільнений з Темнівської виправної колонії №100 Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 23 дні;

-05.09.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 03.10.2016 року звільнений з Олексіївської виправної колонії №25 Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 6 днів;

-20.06.2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.186, ч.1 ст.152, ч.2 ст.190, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, останній раз 05.09.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив розбійний напад за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 07 грудня 2016 року у вечірній час доби вирішив вчинити таємне викрадення будь-якого чужого майна з проникненням на територію будь-якого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 .
Потім ОСОБА_9 приблизно о 20 годині того ж дня прибув у район розташування домоволодіння, в якому мешкає раніше йому незнайома ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_9 , спочатку переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння.
Надалі ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння, помітив ОСОБА_11 , яка в той час відчиняла ключами вхідні двері свого житлового будинку.
Після цього ОСОБА_9 , оцінивши ситуацію, яка склалася, діючи з метою доведення до кінця злочинного умислу, який спочатку був спрямований на таємне викрадення чужого майна з проникненням на територію домоволодіння, вирішив вчинити розбійний напад у відношенні ОСОБА_11 , поєднаний з проникненням у її житло. Надалі він, нехтуючи присутністю ОСОБА_11 , використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою похилого віку, із застосуванням фізичної сили, заштовхнув її через відкриті нею вхідні двері у коридор житлового будинку, а потім сам прослідував у житло.
В подальшому ОСОБА_9 , перебуваючи в житловій кімнаті будинку, продовжуючи застосовувати до ОСОБА_11 фізичне насилля, повалив потерпілу на диван та, погрожуючи насильством, небезпечним для її життя, наніс потерпілій не менш ніж чотири удари кулаком по обличчю.
Потім ОСОБА_9 , продовжуючи застосовувати до потерпілої ОСОБА_11 насильство небезпечне для життя та здоров`я, почав здавлювати шию ОСОБА_11 , в результаті чого в неї перехопило подих та вона на деякий час втратила свідомість.
В результаті діями ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій параорбітальній ділянці, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №507-ая/17 від 25.01.2017 року.
Таким чином, ОСОБА_9 виконав всі дії, які вважав за необхідне, з метою подавити волю потерпілої ОСОБА_11 щодо можливого наміру вчинити опір його незаконним діям.
Потім ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії, бажаючи довести злочин, пов`язаний із заволодінням будь-яким майном ОСОБА_11 , продовжуючи виказувати погрози застосування насильства, небезпечного для її життя, розпочав ошукувати зазначену житлову кімнату будинку, де помітив на тумбочці мобільний телефон Samsung GT-Е1080i, вартістю 138 грн. 33 коп., цифровий Т2 тюнер марки «U2C» моделі «T2 HD plus», вартістю 233 грн. 96 коп. та пухову ковдру, вартість якої встановити не виявилось за можливе, яка лежала у господарській сумці, поблизу дивана.
Надалі ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, почергово заволодів вказаними предметами.
Після цього, ОСОБА_9 , звернувши на свою користь зазначене майно, з місця скоєння розбійного нападу зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті скоєного злочину ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 372 грн. 29 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №6510 від 22.12.2016 року.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого злочину фактично не визнав та надав показання, що він не вчиняв розбійний напад відносно потерпілої ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_9 надав показання, що 03 жовтня 2016 року він звільнився із Олексіївської виправної колонії Харківської області (№25), після чого почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його тітка та брат. Взимку 2016 року раніше малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_12 , який проживає у м. Мерефа та працює таксистом, дав йому наводку на одне із приватних домоволодінь, де є велика сума грошових коштів. Далі ОСОБА_12 на автомобілі ВАЗ 2110 сріблястого кольору підвіз його на ОСОБА_13 до одного із приватних домоволодінь (назву вулиці та номер будинку він не пам`ятає). Поблизу двору він зустрів іншого малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , який також проживає у м. Мерефа. Разом із ОСОБА_14 вони вдвох проникли на територію домоволодіння, де у дворі побачили чоловіка. Потім вони підійшли до будинку, постукали у вікно, після чого жінка відчинила їм вхідні двері до будинку. Вони завели чоловіка в будинок та пригрозили мешканцям будинку, щоб вони не кричали. При цьому насильство до потерпілих вони не застосовували та тілесні ушкодження їм не спричиняли. Далі вони вдвох обшукали будинок, однак грошових коштів не знайшли. Які саме речі вони знайшли в будинку на даний час він не пам`ятає, однак мобільний телефон, цифровий тюнер та пухову ковдру, про які зазначено у обвинувальному акті, вони не забирали. Обставини вчинення цього злочину він пам`ятає погано, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Потім вони пішли із домоволодіння та більше він не бачив ОСОБА_14 , із яким в цей день вчиняли грабіж. Всі викрадені ними речі залишились у таксиста. На наступний день він поїхав до м. Слов`янська Донецької області, де через деякий час він був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні іншого грабежу.
З показань обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_11 в залі суду він бачить вперше, розбійний напад на її домоволодіння він не вчиняв, працівники поліції не вилучали у нього майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 .
Незважаючи на фактичне невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів по кримінальному провадженню, показаннями потерпілої та свідка сторони обвинувачення, які були безпосередньо допитані під час судового розгляду, дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами та висновками судових експертиз, які проведені по даному кримінальному провадженню.
Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 надала показання, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 07 грудня 2016 року зранку вона поїхала із дому до відділення пошти, щоб отримати пенсію. Протягом двох годин вона знаходилась на пошті, однак не дочекалась видачі грошей, після чого поїхала додому. Потім вона приїхала до свого домоволодіння та зайшла в будинок. Приблизно о 20 годині вона почула стук у вхідні двері. Коли підійшла до дверей та спитала хто там, у відповідь чоловік їй сказав: «Я гроші приніс». Вона подумала, що це колишні квартиранти принесли борг за проживання в її будинку. Після того як вона відкрила двері, в будинок зайшов раніше невідомий чоловік. Далі він завів її у житлову кімнату, закрив штори на вікнах, обірвав проводи на домашньому телефоні, штовхнув її на диван та почав вимагати у неї грошові кошти. Він перевернув всі речі в будинку та переглянув всі книжки, однак грошові кошти не знайшов, оскільки грошей у неї не було. Цей чоловік почав її трясти, потім почав бити її кулаками по обличчю та тулубу, від чого в неї був великий синець на обличчі. В той момент, коли вона знаходилась на дивані, цей чоловік почав душити її за шию, від чого їй було важко дихати та вона на деякий час втратила свідомість. Крім цього, нападник застосовував до неї насильство та зґвалтував її природнім та неприроднім способом, протягом двох годин вчиняв мордування відносно неї, внаслідок чого вона побоювалась за своє життя. Протягом всього цього часу він вимагав віддати йому грошові кошти, однак грошей у неї не було. Потім цей чоловік знайшов у будинку господарську сумку, в яку поклав новий стаціонарний телефонний апарат, мобільний телефон, приставку до телевізора, пухову ковдру та молоток. Окрім одного нападника, в будинку інших осіб не було. Приблизно о 22 годині злочинець разом із викраденими речами покинув її будинок. Вона бачила у вікно як він виходить за хвіртку, інших сторонніх осіб на вулиці вона не бачила. Зранку наступного дня вона звернулась до поліклініки за місцем проживання для отримання медичної допомоги.
Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що на стадії досудового розслідування за її участю проводилось пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, під час якого вона впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 07.12.2016 року вчинила відкрите викрадення належного їй майна.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 підтвердила, що саме обвинувачений ОСОБА_9 07 грудня 2016 року вчинив відносно неї розбійний напад, вона впізнає його за рисами обличчя та по голосу.
Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_11 просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_9 суворе покарання.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав показання, що він працював таксистом на своєму автомобілі марки ВАЗ 2110, кольору металік. Приблизно в жовтні 2016 року він перебував в районі залізничного вокзалу в м. Мерефа, де познайомився із раніше не відомим хлопцем на ім`я ОСОБА_16 , віком близько тридцяти років, якого він підвозив. Приблизно через пару днів ОСОБА_16 подзвонив йому на номер НОМЕР_1 з номера НОМЕР_2 і сказав, що це його новий номер та при необхідності він буде йому дзвонити. Він записав цей номер собі в телефонну книгу на своєму мобільному телефоні. Після цього ОСОБА_16 ще кілька разів дзвонив йому і просив його відвезти в різні місця. За весь час, коли він підвозив на таксі ОСОБА_16 , останній користувався такими телефонами: смартфон Самсунг в корпусі білого кольору, який він потім заклав в ломбард, та телефон в корпусі чорного кольору (кнопковий моноблок не великого розміру).

Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив, що ОСОБА_9 є вказаним чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , якого він підвозив на автомобілі таксі.

Окрім показань потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_15 , які були допитані під час судового розгляду, судом досліджено письмові докази та висновки судових експертиз, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.12.2016 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_11 звернулась до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою за фактом того, що 07.12.2016 року приблизно о 20 годині за місцем її проживання: АДРЕСА_2 , невідома особа відкрито заволоділа належним їй мобільним телефоном «Samsung» з SIM-картою НОМЕР_3 (к/п а.с.4-5).
Протоколом огляду місця події від 25.01.2017 року підтверджується, що під час проведення огляду домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що територія домоволодіння огороджена парканом по всьому периметру, паркан частково пошкоджений, зафіксована обстановка в житловому будинку (к/п а.с.156-157).
Протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 15.12.2016 року підтверджується, що ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка відкрито заволоділа її майном 07.12.2016 року (к/п а.с.20-22).
На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2016 року отримано в ТОВ «лайфселл» тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: до інформації про телефонні дзвінки з мобільного телефону ІМЕІ НОМЕР_4 , який належить потерпілій ОСОБА_11 (к/п а.с.97, 108-109).
Згідно інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачі телекомунікаційних послуг, здійснених з мобільного телефону ІМЕІ НОМЕР_4 встановлено, що 07.12.2016 року о 22 год. 45 хв. в цьому телефоні почав працювати мобільний номер НОМЕР_2 . Вказаний номер використовувався в мобільному телефоні в період часу з 07.12.2016 по 20.12.2016 року (к/п а.с.113-137).
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив, що номером мобільного телефону НОМЕР_2 користувався ОСОБА_9 та він йому дзвонив із цього номеру телефону.
Висновком судово-медичної експертизи №507-ая/17 від 25.01.2017 підтверджується, що згідно наданої медичної документації гр. ОСОБА_11 10.12.2016 року була оглянута лікарем терапевтом та травматологом з діагнозом: забій грудного відділу хребта на фоні остеохондрозу, спонділоортрозу; забій м`яких тканин правого стегна; забій параорбітальної ділянки ліворуч, підкісні гематоми.

В наданій медичній документації на момент огляду у потерпілої були виявлені синці, в лівій пара орбітальній ділянці та в ділянці правого стегна.

Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом удар чи удар-стиснення, та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і були встановлені дані ушкодження.

За ступенем тяжкості: синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно до п.п.2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року (к/п а.с.154-155).

Висновком експерта №6510 від 22.12.2016 підтверджується, що загальна ринкова вартість досліджуваного майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» моделі «GT-Е1080i» складає 138 грн. 33 коп., цифрового тюнера Т2 марки «U2C» моделі «T2 HD plus» складає 233 грн. 96 коп., визначити вартість пухової ковдри не надалося можливим (к/п а.с.37-39).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_9 та визнання його винуватості.
Відповідно до положень ст.ст.87, 89, абз.3 п.2 ч.3 ст.374 КПК України, при прийнятті рішення судом не враховується та визнається недопустимим доказом:
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2016 за участю свідка ОСОБА_15 , оскільки в протоколі відсутні підписи понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що є порушенням вимог ч.7 ст.223 КПК України, оскільки участь понятих при проведенні зазначеної слідчої дії була обов`язковою (к/п а.с.23-25).
Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не причетний до скоєння цього злочину, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 07.12.2016 вчинила відносно неї злочин та заволоділа належним їй майном.
Також показаннями свідка ОСОБА_15 підтверджується, що ОСОБА_9 використовував номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який в період часу 07.12.2016 з 22 год. 45 хв. (тобто безпосередньо після вчинення розбою) по 20.12.2016 року працював у мобільному телефоні Samsung GT-Е1080i, ІМЕІ НОМЕР_4 , який належить потерпілій ОСОБА_11 .
Враховуючи викладене, показанням обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не причетний до вчинення розбою відносно потерпілої ОСОБА_11 , колегія суддів надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Згідно роз`яснень, наданих в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 надала показання, що внаслідок її побиття та вчинених насильницький дій, які тривали приблизно дві години, вона втрачала свідомість, та враховуючи похилий вік потерпілої, якій на момент вчинення злочину виповнилось 75 років, колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 при вчиненні цього злочину застосував до потерпілої насильство, яке було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а також висловлював погрози застосування такого насильства.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в житло та вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
При розгляді кримінального провадження при з`ясуванні даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, під вказаним анкетними даними він звільнявся 12.06.2009 року із Мічурінської виправної колонії №57 Донецької області та 03.10.2016 року із Олексіївської виправної колонії №25 Харківської області, що підтверджується довідками про звільнення (к/п а.с.40, 69).

Матеріали кримінального провадження не містять документально підтверджених відомостей на підтвердження пояснень обвинуваченого про те, що насправді він є ОСОБА_19 , уродженцем м. Запоріжжя, ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Запорізькій області від 01.11.2017 та 28.11.2017 року, не виявлено актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу чи зміну імені відносно ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відносно ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (судова справа, а.с. 221, 239).
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має, неодружений, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий (к/п а.с.40 69).
Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.
Згідно п.6 ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким умисним злочином, відношення особи до скоєного злочину та факт повного невизнання вини, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила суд призначити обвинуваченому суворе покарання, у зв`язку з чим колегією суддів призначається ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.187 КК України, із застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.
При цьому, оскільки обвинуваченим ОСОБА_9 злочин було вчинено до постановлення вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2017 року (вирок набрав законної сили 21.07.2017 року), тому суд призначає остаточне покарання згідно вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_9 судом призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили у відношенні нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_9 у строк покарання за цим вироком необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.12.2016 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, оскільки цей строк ув`язнення йому було зараховано в строк покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_9 необхідно зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.
Речових доказів по кримінальному провадженню не має.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, із конфіскацією всього майна, яке є в його власності.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2017 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком суду, призначити ОСОБА_9 до відбування остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, із конфіскацією всього майна, яке є в його власності.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 28.12.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_9 у строк покарання за цим вироком суду зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.12.2016 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_9 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведену по кримінальному провадженню судово-товарознавчу експертизи на загальну суму 351,84 грн. (триста п`ятдесят одна гривня 84 коп.), перерахувавши їх на користь держави (к/п а.с.36).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3