1Справа № 335/9233/18 1-кс/335/6163/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2018р. до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, яке мотивоване тим, що вона є власницею автомобілю ВАЗ 2108 1985року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який 25.04.2004 р. управлінням по боротьбі з організованою злочинністю слідчим Плецьким вих.90/6/325 був накладений арешт в рамках кримінального провадження за яким Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20 липня 2005р. був винесений вирок, який набрав законної сили 04.08.2005р. відносно її сина, якому раніше належав цей автомобіль. Конфіскації вироком суду не передбачено. Цивільний позов залишений без розгляду, з огляду на це, просила зняти арешт з належного їй майна.

В судовому засіданні заявниця клопотання підтримала з підстав зазначених у клопотанні.

Заслухавши заявницю, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальна справа розглядалася в порядку передбаченому КПК України 1960 року.

Для вирішення питань, які пов`язані із виконанням вироку, повинні бути застосовані положення КПК України 1960 року, що визначено п.п.9, 11 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 №4651-VI.

Так, заява ОСОБА_3 про зняття арешту з майна повинна розглядатися судом за правилами КПК України 1960 року на підставі п. 9 Перехідних положень КПК України, згідно з якою запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 125 КПК України (у ред. 1960 р.), у справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Згідно ч. 6 ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Вимоги п. 8 ч.1 ст. 324 КПК України передбачають, що постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно змісту ст. 409 КПК України ( редакції 1960 року), яка регулює перелік та підсудність питань, що вирішує суд, пов`язаних з виконанням вироку, а саме, передбачених ст.ст. 404, 405, 407, 408, 408-2, 414, 409, 410, 410-1,411 КПК України (ред. 1960 року).

Суди мають право, крім питань, які прямо зазначені в законі, вирішувати ще й ряд інших питань, котрі виникають при виконання вироків внаслідок їх недоліків. Згідно змісту ст. 409 КПК України ( ред. 1960 року) такий перелік питань визначений.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку передбачений ст. 411 КПК України ( в ред. 1960 року).

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства», у порядку, передбаченому ст.411 КПК України (1003-05), суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків:

- про застосування акта амністії, якщо його застосування є обов`язковим і суд при постановленні вироку не обговорював цього питання;

- про звільнення з-під варти особи, засудженої умовно чи до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або із застосуванням до неї ст.46-1 КК України (2001-05), якщо підсудний був під вартою і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу;

- про скасування запобіжного заходу, якщо при виправданні підсудного чи засудженні його зі звільненням від покарання суд у вироку не вказав про його скасування;

- про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущено неточність при його обчисленні;

- про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані;

- про застосування відстрочки виконання вироку не тільки щодо основного, але й щодо додаткового покарання, якщо рішення суду про застосування ст.46-1 КК України неконкретизоване;

- про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається звернення стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно;

- про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду;

- про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань;

- про оплату праці захисника;

- про долю неповнолітніх дітей засудженого, які залишилися без догляду, і передачу їх для піклування установам, родичам або іншим особам, якщо у вироку нема такого рішення;

- про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання;

- про призначення громадського вихователя неповнолітньому в разі його умовного засудження або застосування до нього міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, або відстрочки виконання вироку відповідно до ст.46-1 КК України;

- про усунення неточностей, допущених у вироку при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого, а також описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого.

При цьому суд позбавлений можливості встановити в рамках якого саме кримінального провадження був накладений арешт на автомобіль, та яке саме відношення має заявник до кримінального провадження відносно ОСОБА_4 про скасування якого просить заявниця, оскільки в долучених копіях документів відсутні відомості про номер справи, провадження в рамках якого він був накладений.

Згідно архівної довідки Орджонікідзевського районного суду матеріали даного кримінальної справи № 1-558/2005 р. відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя але станом на 2018 рік архівні справи за 2005 р. упорядковані, рішення сформовані у підшивки, а справи знищені, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити матеріали вказаної справи і пересвідчитись чи накладався арешт на автомобіль ВАЗ 2108, 1985 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 25.04.2004 р. управлінням по боротьбі з організованою злочинністю слідчим ОСОБА_6 вих. 90/6/325 в рамках тієї ж самої кримінальної справи за якою був винесений вирок на який посилається заявниця.

Керуючись ст.ст.409, 411 КПК України 1960 року, п.11 Перехідних положень КПК України 2012 року, ст.ст.174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвалу прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 03 жовтня 2018 р.

Повний текст ухвали буде виготовлений 08 жовтня 2018р. о 15 годині 00 хв.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1