ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1534/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000056 від 27.06.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , посада: розвідник-далекомірник відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї 2 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону, військове звання «солдат», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 був призваний 30.08.2016 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України, та уклав контракт про проходження військової служби до 30.08.2019.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 276 від 10.10.2017 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 7 самохідно-артилерійської батареї 3 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано у списки військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та поставлено на всі види забезпечення і вважати таким, що 10 жовтня 2017 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 100-РС від 14.10.2016 солдата ОСОБА_4 призначено розвідником- далекомірником відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї 2 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно- артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 13, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Однак, в порушення вищевказаних норм законодавства України, 29.05.2018 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 13, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився на службу без поважних причин до військової частини
Реалізуючи свій злочинний умисел, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, 29.05.2018 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 13, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних діючи умисно, без поважних на те причин, самовільно, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для виходу на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .
27.06.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності, за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону (м. Київ, Дарницький район, вул. Поліська, 28) і заявив про себе.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 12, 13, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних з 29.05.2018 по 27.06.2018, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), самовільно, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу, а саме до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в АДРЕСА_2 ) та проходячи військову службу у період з 29.05.2018 по 27.06.2018 без дозволу відповідних начальників та командирів не з`явився вчасно на службу, проводивши час на власний розсуд, але 27.06.2018 він самостійно прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону та заявив про себе. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Речові докази - відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавленння волі строком на 3 / три/ роки.
На підставі вимог ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1