Справа №522/60/17
Кримінальне провадження 1-кп/522/83/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0003044 від 09.11.2016р. на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Мар`янівка, Фрунзівського району Одеської області, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 17.12.2009р. Великомихайлівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Пролетарка Красноперекопського району АР Крим, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.06.2008р. Красноперекопським міським судом АР Крим за ч. 3 ст. 153 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Оленівка, Фрунзівського району Одеської області, не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4

адвокатів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
потерпілого - ОСОБА_13
представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_14 ,
законного представник неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,-

В С Т А Н О В И В:
09.11.2016р., приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , проходили біля будинку № 8 по вулиці Софіївській в місті Одесі, де помітили припаркований у дворі біля вказаного будинку автомобіль марки «ВАЗ 21011» червоного кольору, 1977 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_17 та перебував у користуванні ОСОБА_13 .

Користуючись тим, що на вулиці була темна пора доби, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , вирішили протиправно, всупереч волі користувача вказаного автомобіля, вилучити автомобіль з метою тимчасового використання на власний розсуд, перемістивши автомобіль з місця, де він був залишений на ніч його користувачем ОСОБА_13 .

Діючи з вказаною метою та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , проникли до салону автомобіля, після чого за допомогою фізичної сили, перемістили автомобіль з місця його перебування та користуючись нахилом вулиці Софіївської в сторону Пересипського мосту в місті Одесі, завели двигун автомобіля, розпочали рух на автомобілі у вказаному напрямку, а в подальшому переміщались на ньому вулицями м. Одеси.

Вилучивши проти волі користувача вказаний автомобіль та перемістивши його з місця, де він був залишений, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, використавши його як засіб для переміщення, поки в Херсонському сквері в місті Одесі вони не були помічені співробітниками поліції, внаслідок чого, були вимушені покинути автомобіль, залишивши його на місці виявлення факту незаконного заволодіння транспортним засобом.

Незаконно заволодівши транспортним засобом, а саме вказаним автомобілем марки «ВАЗ 21011» червоного кольору, 1977 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 60000 грн., ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виними себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України визнали в повному обсязі та підтвердили обставини справи, які описані у обвинувальному акті. Крім того, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили суд суворо їх не карати, урахувати їх щире каяття у вчиненому злочині.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що у вчиненому розкаюється, вважає себе винним, у зв`язку з чим йому соромно за вчинений злочин, однак зазначив, що матеріальні вимоги потерпілого визнає частково, посилаючись на той факт, що експертне дослідження автомобілю проведене не зовсім правильно.

Щодо обставин справи, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що, перебуваючи 09.11.2016р. на місці вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_5 запропонував йому та ОСОБА_4 викрасти припаркований у дворі автомобіль ВАЗ 21011, червоного кольору, який знаходився біля будинку № 8 по вулиці Софіївській в місті Одесі, з метою «поїздити» на автомобілі по місту у нічний час.

Погодившись на пропозицію, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до вказаного автомобілю та побачили, що двері водія були не зачинені, а в замку запалювання знаходився ключ. Після чого, вони утрьох відкотили автомобіль на проїжджу частину дороги по вул. Софіївській в м. Одесі до мосту «Пересипський», що розташований по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі, де завівши двигун та сівши в автомобіль, поїхали до знайомої ОСОБА_5 , яка мешкала по АДРЕСА_5 . Як уточнив ОСОБА_6 , в автомобілі, на місці водія знаходився він, біля нього, на сидінні пасажира перебував ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 із своєю знайомою сидів на задньому сидінні автомобілю.

Через деякий час, їх зупинили працівники поліції, після чого обвинувачені були доставлені до відділку поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що у вчиненому розкаюється, вважає себе винним, позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди визнає, однак зазначив, що вимоги потерпілого про стягнення матеріальної шкоди не визнає, посилаючись на той факт, що його протиправні дії не призвели до матеріальних збитків.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що двері припаркованого у дворі біля будинку № 8 по вулиці Софіївській в місті Одесі, автомобілю марки «ВАЗ 21011» червоного кольору відчинив він, ОСОБА_5 . Після того, як він, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 побачили, що двері водія були не зачинені та в замку запалювання знаходився ключ, вони вирішили викрасти вказаний автомобіль. Хто саме запропонував вчинити зазначений злочин, він не памятає. Після чого, ОСОБА_6 почав відштовхувати автомобіль на автомобільну дорогу по вул. Софіївській в м. Одесі в сторону мосту «Пересипський». Після того, як двигун автомобілю завівся ОСОБА_4 сів в автомобіль на місце пасажира, а ОСОБА_5 наздогнавши ОСОБА_6 та ОСОБА_4 сів на заднє сидіння атомобілю. Знаходячись в автомобілі ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6 : «Это тюрьма будет, посадят», однак ОСОБА_6 не відреагував на слова ОСОБА_4 та розпочав рух автомобілю. Крім того, як зазначив ОСОБА_5 , під час переслідування їх працівниками поліції, ОСОБА_5 казав ОСОБА_6 , щоб він зупинився, однак останній не послухав його.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що у вчиненому розкаюється, вважає себе винним, позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди визнає, однак зазначив, що вимоги потерпілого про стягнення матеріальних шкоди не визнає, посилаючись на той факт, що його протиправні дії не призвели до матеріальних збитків.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 09.11.2016р., приблизно о 01.00 годині, він разом з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6 , йшли по вулиці Софіївській в місті Одесі, при цьому ОСОБА_5 йшов попереду них та розмовляв по телефону. Проходячи біля будинку АДРЕСА_6 вони помітили припаркований у дворі біля вказаного будинку, автомобіль марки «ВАЗ 21011» червоного кольору, після чого ОСОБА_6 спитав у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чи вміють вони керувати автомобілем, на що останні, відповіли що не вміють їздити, тоді ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_5 чи вміє останній взламувати замки. ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобілю та відкрив його дверцята, які не були зачинені. Крім того, у замку запалювання знаходився ключ. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розпочали відштовхувати автомобіль по проїжджій частини дороги по вул. Софіївській в м. Одесі. Після того, як двигун автомобілю завівся, ОСОБА_4 сів на переднє сидіння пасажира автомобілю та вони утрьох поїхали в сторону вул. Пастера в м. Одесі до знайомої ОСОБА_18 . Під час переслідування їх працівниками поліції, дівчина, почала голосно кричати, а ОСОБА_6 вибіг з машини та намагався зникнути з місця затримання. В подальшому їх усіх затримано працівниками поліції до доставлено до відділу поліції.

Крім того, ураховуючи показання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які визнали свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .
Так, потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що 09.11.2016р. він припаркував автомобіль ВАЗ- 21011 біля будинку № 8 по вул. Софіївській в м. Одесі. Біля 04.00 години йому зателефонували з поліції та повідомили, що працівниками поліції було знайдено його автомобіль. Вранці за допомогою евакуатора, у зв`язку з тим, що невідомі особи розбили його автомобіль, ОСОБА_13 доставив машину на стоянку.

Також потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що у замку запалювання постійно знаходився ключ, у зв`язку з поломкою замку та не можливістю витягнути ключ.

Представник цивільного позивача,- адвокат ОСОБА_14 підтримав позовну заяву цивільного позивача ОСОБА_17 ,- власника автомобілю ВАЗ -21011 д/н НОМЕР_1 до обвинуваченого ОСОБА_6 , в повному обсязі, пояснюючи що ціна позову складає 55 060 грн., з яких, відповідно до висновку експерта матеріальна шкода складає 29560 гривень; вартість виконання експертного дослідження 1500 гривень; вартість надання юридичних консультацій, складення документів та представлення у судових засіданнях 4000 гривень; моральна шкода 20000 гривень.

Крім того, як зазначив представник, цивільний позов подано лише до ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що за кермом автомобіля під час його викрадення, знаходився ОСОБА_6 і саме він не справився з керуванням, в наслідок чого вчинив ДТП.

Однак, представник цивільного позивача, - адвокат ОСОБА_14 зазначив, що в ході судового слідства, представником обвинуваченого ОСОБА_6 частково відшкодовані позовні вимоги, на суму 14500 гривень.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ІПП в м. Одесі ОСОБА_22 пояснив, що в листопаді 2016 року він, на службовому автомобілі, здійснював патрулювання на території Приморського району в м. Одесі. В нічний термін доби, він та його напарники ОСОБА_23 та ОСОБА_21 звернули увагу на автомобіль ВАЗ, у якого на перехресті перестав працювати двигун. В подальшому, на вимоги працівників поліції зупинитись водій автомобілю ВАЗ не відреагував, у зв`язку з чим працівниками поліції були застосовані спец сигнали та маячки, однак водій не зупиняв автомобіль ВАЗ. Намагаючись звільнитись від переслідування працівників міліції, водій автомобілю ВАЗ їхавши по вул. Старопортофранківській в м. Одесі виїхав на односторонню дорогу по вул. Пастера в м. Одесі та продовжив рух транспортного засобу у протилежному напрямку в сторону мосту «Пересипський», розташованого по вул. Чорноморського Козацтва в м. Одесі. Однак через деякий проміжок часу, водій автомобілю ВАЗ не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив наїзд на бордюр, що призвело до зіткнення автомобілю з деревом. Одразу, після ДТП, водій вибіг з автомобілю ВАЗ та намагався зникнути з місця ДТП, однак неподалік був затриманий інспектором ОСОБА_23 . В подільшому водій та пасажири автомобілю, а саме двоє чоловіків та одна жінка, були затримані. На місце ДТП викликана слідчо-оперативна група.

Як зазначив, свідок ОСОБА_19 водій автомобілю, яким виявився ОСОБА_6 зізнався у незаконному заволодінню ними автомобілю ВАЗ.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ІПП в м. Одесі ОСОБА_20 , пояснив, що в листопаді 2016 року вони затримували обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_6 після вчинення ДТП, раніше викраденим автомобілем ВАЗ, намагався втікти, однак був затриманий інспектором ОСОБА_20 у найближчому дворі будинку.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ІПП в м. Одесі ОСОБА_21 , пояснив, що в листопаді 2016 року вони затримували обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_6 після вчинення ДТП, раніше викраденим автомобілем ВАЗ, намагався втікти, однак був затриманий інспектором ОСОБА_20 у найближчому дворі будинку. В подальшому на місце затримання обвинувачених була викликана слідчо-оперативна група.

Крім того, як зазначив свідок ОСОБА_21 , під час затримання водій автомобілю ВАЗ, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив працівникам поліції, що вказаний транспортний засіб вони викрали з метою «покататися», після того, як побачили ключі у замку запалювання автомобілю.

Крім того, під час судового розгляду обвинувального акту, судом досліджено висновок експерта № 5879 від 24.01.2017р. відповідно до якого ринкова вартість автомобілю ВАЗ-21011, д/н НОМЕР_3 , на момент пошкодження 09.11.2016р., складає 19560 гривень. Вартість матеріального збитку, нанесенного володільцю автомобілю ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_3 складає 29560 гривень. Вартість відновлюванного ремонту автомоіблю ВАЗ-21011 з урахуванням фізичного зносу заміних деталей, складає 25537 грн. Ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21011 з урахуванням аварійних ушкоджень, на дату дослідження, складає 4023 гривні.

Крім того, в судовому засіданні оглянуто копії документів, наданих стороною обвинувачення, а саме:

- копія дозволу на проведення огляду автомобілю;

- копія протоколу оглялу місця події;

- копія розписки потерпілого на зберігання автомобілю;

- копія аркушів паспорту потерпілого та свідоцтва про реєстрацію автомобілю;

- копія відомостей щодо особи ОСОБА_4 ;

- копія відомостей щодо особи ОСОБА_5 ;

-копія відомостей щодо особи ОСОБА_6 та копія документу, що підтверджує особу законного представника.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що, окрім визнання вини обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, їх вина була повністю встановлена ??в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, вислуханими показаннями потерпілого ОСОБА_13 , представника цивільного позивача, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Так, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. за № 14 № «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом.
На підставі викладеного, суд критично відноситься до показань обвинуваченних ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які в своїх поясненнях намагались перекласти вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, один на одного.
Зазначені обставини суд розцінює як спробу обвинувачених пом`якшити свою долю і уникнути застосування до них більш тяжкого покарання за вчинений злочин.
Крім того, аналізуючи показання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що припаркований у дворі біля будинку №8 по вул. Софіївській в м. Одесі, автомобіль марки «ВАЗ 21011» вони побачили, йдучи по вулиці втрьох. Після чого, втрьох зупинились та разом розглядали автомобіль, у зв`язку з чим усім трьом обвинуваченим було відомо, щодо наявності ключа в замку запалювання та незачинених дверцятах зі сторони водія автомобілю. Після чого, вони буксирували його, шляхом штовхання з місця вчинення злочину. Крім того, після запуску двигуна, усі троє обвинувачених сіли до салону автомобілю та пересувалися у викраденому транспортному засобі по м. Одесі. Як вбачається із показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , жоден з них не заперечував щодо викрадення автомобілю потерпілого, активних дій щодо зупинення незаконних дій один одного обвинувачувані не здійснювали, спроб щодо інформування працівників правоохоронних органів, про можливе або здійснене викрадення зазначеного транспортного засобу, жоден з обвинувачених не здійснив.
Таким чином вбачається, що між обвинуваченими ОСОБА_24 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існувала попередня домовленість про викрадення транспортного засобу, ще до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину.
Крім того, відповідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо.
Таким чином, доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про той факт, що викрадення автомобілю ВАЗ 21011 було здійснено лише з метою «покататись», не звільняє обвинувачених від відповідальності за вчинений злочин, а є спробою обвинувачених пом`якшити свою долю і уникнути застосування до них покарання за вчинення тяжкого злочину.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, суд, вбачає, що обвинувачені діяли осмислено, виважено приймали рішення щодо незаконного вилучення викраденого майна, передбачаючи та усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій.

На підставі викладеного, суд керуючись законом, оцінив докази, здобуті під час досудового слідства та судового розгляду за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за корисні кримінальні правопорушення, має позитивну характеристику з місця мешкання.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
На підставі вищевикладеного, за наявності зазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати до нього дію ст.69 КК України, призначивши основне покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст.289 КК України.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, так як вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_4 неможливо без ізоляції від суспільства, оскільки саме покарання у вигляді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.
Крім того, ураховуючи обставини справи, суд приходить до висновку щодо недоцільності призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий на вчинення особливо тяжкого кримінальніого правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочину, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
На підставі вищевикладеного, за наявності зазначених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне застосувати до нього дію ст.69 КК України, призначивши основне покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст.289 КК України.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, так як вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства, оскільки саме покарання у вигляді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів.
Крім того, ураховуючи обставини справи, суд, приходить до висновку щодо недоцільності призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який на момент вчинення злочину являвся неповнолітнім, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування збитків потерпілому, спричиненних вчиненним злочином.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому злочині, на момент вчинення злочину являвся неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, частково відшкодував збитки потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства і йому призначити покарання, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, суд не застосовує до ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
Цивільний позов, заявлений цивільним позивачем ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 35060 гривень, з яких: шкода за пошкодження автомобілю, відповідно до висновку експерта, складає 29560 гривень; вартість виконання експертного дослідження 1500 гривень; вартість надання юридичних консультацій, складає 4000 гривень, підлягає задоволенню в повному обсязі та підлягає стягненню в обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку в рівних долях.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь цивільного позивача ОСОБА_17 , суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Так, розглядаючи цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_17 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд прийшов до висновку, що він підлягає частковому задоволенню. Так, суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільний позивач переніс душевні переживання, що внесло в її життя негативні зміни, порушило її нормальні життєві відносини, необхідно стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку в рівних долях на користь цивільного позивача ОСОБА_17 грошові кошти у сумі три тисячі гривень.
Крім того, суд приймає до уваги відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 на користь цивільного позивача збитків на суму 14500 гривень.
Судові витрати у кримінальному провадженні,- підлягають стягненню з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в солідарному порядку в рівних долях.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України / в редакції 2012 року/, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Термін відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту, тобто з 11.11.2016 року, в термін покарання зарахувати час перебування під вартою з 09.11.2016 року по 11.11.2016 року.
Зарахувати в строк покарання термін попереднього утримання під вартою з 09.11.2016р. до моменту вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього утримання під вартою за 2 дні позбавлення волі - на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці без конфіскації належного йому майна.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Термін відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту, тобто з 11.11.2016 року, в термін покарання зарахувати час перебування під вартою з 09.11.2016 року по 11.11.2016 року.
Зарахувати в строк покарання термін попереднього утримання під вартою з 09.11.2016р. до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього утримання під вартою за 2 дні позбавлення волі - на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації належного йому майна.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, а в подальшому уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію, а в подальшому уповноваженого органу з питань пробації, про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання після вступу вироку до законної сили ,- скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в солідарному порядку в рівних долях, на користь цивільного позивача ОСОБА_17 , завдану матеріальну шкоду у сумі 35 060 гривень, тобто 11686 гривень, з кожного. Врахувати відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судового розгляду у зазначеному кримінальному провадженні грошових коштів в суммі 14500 гривень на користь цивільного позивача.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в солідарному порядку, на користь цивільного позивача ОСОБА_17 , завдану моральну шкоду у сумі 3 000 гривень, тобто по 1000 гривень, з кожного. Врахувати відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судового слідства у зазначеному кримінальному провадженні грошових коштів в суммі 14500 гривень на користь цивільного позивача.
Стягнути із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час проведення експертизи в сумі - 527,76 гривень в солідарному порядку в рівних долях, тобто по 175 гривень 92 копійки з кожного обвинуваченого.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21011» червоного кольору, 1977 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі технічного паспорта серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_17 та перебував у користуванні ОСОБА_13 , виданий під розписку потерпілому ОСОБА_13 , - вважати повернутим за належністю.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1

13.04.2018