Номер провадження: 11-кп/785/845/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду міста Одеси від 9 листопада 2017 року, в відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Роздільна, Одеської області, із середньою освітою, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого у АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 17.12.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень на користь держави,
- 30.06.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільненого із іспитовим строком 3 роки,
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 9 листопада 2017 року, ОСОБА_6 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді - 1 / одного / року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуте ним покарання за попереднім вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.06.2016 року у вигляді 3 / трьох/ років 1 / одного/ місяця позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 / чотирьох / років 1 / одного/ місяця позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 обрано тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить пом`якшити покарання, просить врахувати його стан здоров`я а також, стверджуючи, що переглянув свою поведінку, усвідомив помилки.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

Прокурор вважає, що вирок зміни чи скасуванню не підлягає, є законним і обґрунтованим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 , 21 червня 2017 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин, перебував на залізничному вокзалі станції Одеса-Головна Одеської залізниці за адресою: м.Одеса, Привокзальна площа,2, з метою посадки на електропоїзд №6254 сполученням «Одеса-Вапнярка», для подальшого слідування до міста Роздільна Одеської області.

Перебуваючи у тамбурі вагону №08 зазначеного електропоїзду, ОСОБА_6 помітив на платформі незнайому йому ОСОБА_8 , в правому передньому кармані штанів якої було видно мобільний телефон. Побачивши указаний телефон, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_6 , впевнившись у тому, що його дії будуть непомітні для оточуючих, діючи таємно, підійшов до ОСОБА_8 зі сторони спини, та своєю лівою рукою дістав з правого переднього карману штанів ОСОБА_8 мобільний телефон чорного кольору марки «Леново», вартістю 2200 гривень, з сім картою НОМЕР_1 , в силіконовому чохлі голубого кольору, вартістю 85 гривень.

Заволодівши таким способом вказаним майном потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , поклав його у лівий передній карман штанів, вчинивши таким чином всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Однак свій злочинний намір на таємне заволодіння чужим майном, та розпорядження ним на власний розсуд ОСОБА_6 довести до кінця не зміг, з причин, які не залежали від його волі, оскільки факт відсутності телефону помітила потерпіла ОСОБА_8 , яка з обстановки на місці вчинення злочину зрозуміла, що саме ОСОБА_6 причетний до вчинення крадіжки, та повідомила про це іншим громадянам, які його затримали , та він був вимушений повернути телефон потерпілій.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та правильність кваліфікації його дій за вказаним законом про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховане його особу та те, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.
Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважав те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що потерпілій відшкодована матеріальна шкода.
На думу колегії суддів, районний суд правильно зазначив, що у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення особою, під час іспитового строку, нового злочину, суди мають розцінювати це, як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, та призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
На підставі зазначеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , того, що він обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, у період іспитового строку за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 30.06.2016 року, суд вірно прийшов до висновку, що його виправлення неможливо без ізоляції від суспільства.
Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов до правильного висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за який він засуджений.

Доводи обвинуваченого, що він хворіє, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються медичною довідкою (л.с.57) згідно якої ОСОБА_6 прибув до установи - соматичне здоровий.

Керуючись ст. 405, 407, 412, 415, 416, 418, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області -

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду міста Одеси від 9 листопада 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду у продовж трьох місяців з дня оголошення ухвали, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3