Провадження № 1кп/201/105/2018
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2018 року м. Дніпро
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-13 лютого 2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_5
законний представник
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_3 15.11.2017 року близько 07 години 45 хвилин, перебуваючи біля будинку № 32, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, побачив раніше незнайомого йому неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в руці знаходились грошові кошти в розмірі 20 гривень однією купюрою, які обвинувачений визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 , поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, розуміючи, що його дії є відкритими та очевидні для самого потерпілого, діючи умисно, із корисливих спонукань та особистої зацікавленості, підійшов до потерпілого та правою рукою притиснув останнього до стіни будинку, тим самим застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та наказав йому віддати грошові кошти у розмірі 20 гривень однією купюрою. Після чого ОСОБА_5 , розуміючи, що відносно нього вчиняється злочин, злякавшись за своє життя та здоров`я, виконав те, що наказав йому ОСОБА_3 , а саме передав йому грошові кошти.
Далі ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , на загальну суму 20 грн.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що 15.11.2017 року він грав в автомати та програв всі гроші. Після цього він зателефонував своїй знайомій і вона повідомила, що якщо він приїде до ОСОБА_7 , то вона дасть йому 3000 гривень, але він навіть не мав коштів на проїзд. Він стояв на вулиці коли побачив потерпілого, якого він, як йому здалось, раніше бачив в ігрових автоматах, чи поряд. Він підійшов до нього, познайомився та розповів, що його автомобіль з дружиною стоять без бензину неподалік і йому потрібно трохи грошей на бензин, які він поверне потерпілому шляхом перерахунку на мобільний телефон. Після чого потерпілий добровільно витягнув з кишені 24 гривні з яких дав 20 гривень обвинуваченому. Це відбувалось неподалік від ломбарду де встановлені камери, але чомусь запис з них не вилучили. Після цього потерпілий повідомив свій номер телефону, який обвинувачений записав і вони трохи пройшлись між будинками в арку де розійшлись і потерпілий пішов у школу, а обвинувачений до маршрутки. Потім з`їздив до цирку, взяв гроші, повернувся, випив пива, покурив і знову пішов в ігрові автомати, однак не дійшовши був затриманий поліцейськими за грабіж. Жодного насилля чи погрози насиллям він не застосовував. В судових дебатах обвинувачений свою вину визнав частково, пояснивши, що він обманював потерпілого, однак насилля не застосовував.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження у наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 15.11.2017 року близько о 8-00 годин він йшов в школу. Йому знадобилось зателефонувати, а тому він витягнув телефон і в цей час у нього з кишені випали 20 гривень. Він підняв їх, поклав в кишеню і в цей час помітив раніше не знайомого йому обвинуваченого, який підійшов і почав просити грошей, так як начебто неподалік стояла його машина з дружиною в якій закінчився бензин. Потерпілий сказав, що грошей не має, але той продовжував розмову і сказав, що він поверне гроші шляхом перерахунку на мобільний телефон потерпілого і запитав номер, на що потерпілий повідомив номер мобільного так як хотів, щоб обвинувачений від нього відстав. Але той не відставав і коли потерпілий вчергове відмовив у наданні грошей обвинувачений ліктем правої руки прижав потерпілого за груди до стіни. Потерпілий злякався і зразу ж віддав 20 гривень. При цьому це бачив перехожий, який ніяк не зреагував. Після цього обвинувачений розвернувся і пішов в невідомому напрямку, вже не говорячи про те, що поверне гроші, а потерпілий пішов у школу де розповів про все своєму другу, потім класному керівникові, а та сказала телефонувати батькові. Він зателефонував батькові, який приїхав і викликав поліцію. Пограбування дійсно відбувалось приблизно в 20-30 метрах від ломбарду де є камери спостереження, однак вони місце вчинення злочину не охоплюють. У потерпілого крім 20 гривень більше ні копійки не було і про які чотири гривні говорить обвинувачений він не знає. Він не кликав на допомогу так як злякався.
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він являться батьком потерпілого і в той день зранку йому зателефонував син і сказав, що його пограбували. Свідок приїхав до школи, де розпитав сина про події, який пояснив їх так як і судовому засіданні. Свідок викликав поліцію, які приїхали відразу на місце, яке вказав син, потім свідок привіз туди сина і той все розповів.
З протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2017 року (т.2 а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_6 вказав, що він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 15.11.2018 року приблизно о 08-00 годині, знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, б.32 заволоділа грошовими коштами його сина ОСОБА_5 , 23.12.2001 року, який являється учнем НВК № 130, 10Б- класу, що підтверджує показання потерпілого та свідка.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що десь біля 8-00 годин пішов в аптеку Медичної академії на пр. Героїв, 32, а коли повертався то почув голоси, подивився в той бік і побачив чоловіка біля якого стоїть малолітній хлопець високого зросту. Хлопець хотів відійти, а чоловік затримав його і прижимаючи рукою до стіни, щось продовжив розповідати. Цей чоловік похожий на знайомого і тому свідок звернув на нього увагу. Він подумав, що це ОСОБА_3 , але так як його не бачив тривалий час, то був не впевнений. Хлопець дав ОСОБА_3 гроші, але скільки він не знає. Хлопець на допомогу не звав, а тому він не підійшов до нього. А потім свідок побачив, що вони спокійно розійшлись. Коли свідок був в Соборному ВП, то його спитали чи знає він цигана, і так як циган на районі один, то він вказав, що це ОСОБА_9 . Свідок приїздив впізнавати ОСОБА_3 і в ході впізнання зрозумів, що це був саме він. Обвинуваченого він знає, так як товариш колись просив приютити його пожити і той пожив у нього 1-2 дні і пішов. Вони з ним в подальшому бачились, але вже тісно не спілкувались.
Протоколом пред`явлення для впізнання від 17.11.2017 року (т.2 а.с. 35-38) встановлено, що свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених осіб впізнав особу під № 3, а саме ОСОБА_3 , який 15.11.2017 року близько 07-45 годин за адресою: м. Дніпро, пр. героїв, біля будинку № 32 відкрито застосував насильство та здійснив грабіж 20 гривень у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_10 , який працює інспектором УПП в м. Дніпрі в судовому засіданні пояснив, що в той день він заступив на зміну зранку. Близько о 10-00 годин надійшло повідомлення про грабіж чоловіком хлопця, який заволодів 20 грн., прижавши хлопця до кутка будинку. Він з напарником приїхали і побачили хлопця 14-15 років, який сказав, що до нього підійшов чоловік зростом 170 см. в чорному светрі та білій сорочці з полосами, який притиснув потерпілого до кутка будинку. Вони почали відпрацьовувати територію. Через деякий час, приблизно через дві години свідок побачив підозрюваного. Вони його наздогнали і зупинили, він не чинив опір, йшов з ними, але він заперечував свою причетність. Вони викликали заявника і батька з дитиною і той вказав на обвинуваченого як на нападника. Хлопець говорив, що нападник забрав 20 грн., але механізм скоєння, а саме чи з кишені були витягнути гроші, чи по іншому свідок не пам`ятає. Коли хлопець побачив нападника, то стояв за батьком так як боявся, але вказав на нападника. Обвинувачений казав, що це не він. Чоловік представився ОСОБА_11 , але потім з`ясувалось що це не його ім`я, а це був обвинувачений ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_12 який працює інспектором УПП в м. Дніпрі в судовому засіданні пояснив, що патрулюючи в складі екіпажу Соборний район, було прийнято виклик на планшет, а саме грабіж. Вони прибули на місце, зв`язались з заявником, неповнолітнім хлопчиком, який повідомив, що чоловік притиснувши його до будинку, застосував силу і заволодів грошима в розмірі 20 грн. Хлопець розповів, що нападник худорлявий, темноволосий, в темному одязі. Після чого почали відпрацьовувати прилеглу територію по факту грабіж. Неподалік від місця було помічено підозрюваного, який побачивши їх почав йти в двори в напрямку ОСОБА_13 . Вони його наздогнали і попросили пройти з нами до авто, а він повідомив що його ім`я ОСОБА_14 . Вони зв`язались з потерпілим і той підійшов до них і відразу впізнав обвинуваченого, коли прийшов з батьком і вказав на нього. Обвинувачений вів себе спокійно, як він коментував ситуацію не пам`ятає. Потерпілий був стурбований, наляканий, в нестабільному стані. З обвинуваченим документів не було.
З вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, який було вчинено 15.11.2017 о 00-50 годин, тобто за сім годин до вчинення злочину в якому він обвинувачується у цьому кримінальному проваджені.
Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 слід було б вірно кваліфікувати за ч. 2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Однак, враховуючи принцип диспозитивності те, що відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також те, що прокурором обвинувачення не змінювалось, суд вважає за необхідне визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Посилання обвинуваченого на наявність записів з камер відеоспостереження суд не приймає до уваги, так як потерпілий пояснив, що злочин відбувався на значній відстані від камер і місце злочину не охоплюється ними.
В той же час в судовому засіданні сторонами не заявлялось клопотання про надання тимчасового доступу до вказаних камер, а суд, дотримуючись принципу диспозитивності, позбавлений права самостійно вирішувати такі питання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який судимий за злочин проти власності вчинений в той же день о 00-50 годин, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
З урахуванням викладеного суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджено 13.02.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська до одного року позбавлення волі, суд за необхідне після призначення покарання за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська більш суворим покаранням призначеним цим вироком.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 більш суворим призначеним цим вироком визначивши остаточно до відбуття чотири роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 17.11.2017.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж до 19 серпня 2018 року.
-грошова купюра номіналом 20 гривень повернути потерпілому ОСОБА_5 ;
-купюру номіналом 5 гривень повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1