Справа № 535/463/18
Провадження № 1-кп/535/58/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000092 від 16 березня 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гоголево, Шишацького району, Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , українцю, громадянина України, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, маючого повну загальну середню освіту, офіційно не працюючого, раніше судимого: 20.10.2014 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.164 КК України до 120 годин громадських робіт, 24.12.2014 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям громадських робіт; 28.05.2015 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі, в порядку ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. 06.06.2016 року знятий з обліку по закінченню іспитового строку. 10.03.2017 року Котелевським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.164 КК України до 200 годин громадських робіт.

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України;

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2004 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 30.08.2004 року і до повноліття дитини. 08.11.2004 року Котелевським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 2-312.

Відповідно ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 07.05.2007 року державним виконавцем ВДВС Котелевського РУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої разом з викликом були направлені сторонам (боржнику та стягувачу), боржнику для ознайомлення та виконання. ОСОБА_5 протягом всього часу перебування виконавчого листа на виконанні аліменти сплачувались не регулярно, внаслідок чого склалась заборгованість несплачених аліментів, яка станом на 01.04.2018 року становить 45 362, 11 грн.

ОСОБА_5 неодноразово викликався до ВДВС Котелевського РУЮ для надання пояснень щодо невиконання ним рішення суду, а також попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, крім того 20.10.2014 року вироком Котелевського районного суду ОСОБА_5 був засуджений за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, вироком Котелевського районного суду від 28.05.2015 року засуджений до покарання у вигляді 2 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, та вироком Котелевського районного суду від 10.03.2017 року ОСОБА_5 був засуджений за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Незважаючи на це, ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, добровільно рішення Котелевського районного суду, Полтавської області від 13.09.2004 року про стягнення аліментів не виконує, кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 щомісячно не сплачує.

Також в ході судового засідання встановлено, що ОСОБА_5 після останнього засудження протягом 2017-2018 років неофіційно працював по найму на підставі усної домовленості на території Котелевського району Полтавської області, за що отримував грошові кошти в залежності від складності виконаних робіт, у розмірі від 500 до 1 200 грн. щомісячно.

Разом із цим, про свої доходи у відділ держаної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції ОСОБА_5 не повідомляв та приховував їх, що свідчить про те, що ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

У результаті злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини у період з 01.04.2017 року по 01.04.2018 року ОСОБА_5 утворилась заборгованість по аліментах, згідно довідки, наданої ВДВС Котелевського РУЮ, у розмірі 12 176,5 грн.

Під час системного допиту в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_5 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочину) визнав повністю, підтвердивши фактичний виклад обставин зазначених в обвинувальному акті, щодо обставин злісного ухилення від сплати аліментів. Під час системного допиту пояснив суду, що дійсно не сплачує аліменти фактично з 2017 року, що призвело до значної заборгованості. Обвинувачений ОСОБА_5 , зазначив суду, що вину визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, шкодує про вчинене, у судовому засіданні запевняв суд, що влаштується на роботу і буде своєчасно сплачувати аліменти.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 , своєї вини, його винність у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , котра під час судового засідання пояснила суду, що дійсно обвинувачений тривалий час ухиляється від сплати аліментів на утримання хворої дитини, також підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема прокурор, обвинувачений та потерпіла вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, зокрема обвинувачений та потерпіла чітко зазначили, що вимоги, передбачені ч. 3 ст. 349 КК України їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 , та прокурору ОСОБА_3 , що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд системно допитавши обвинуваченого, потерпілу проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , винний в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) невеликої тяжкості, за вище вказаних обставин, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , в ході досудового та судового слідства відповідно до вимог ст. 67 КК України не виявлено.

З урахуванням пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , позицію державного обвинувача, потерпілої, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання у виді обмеження волі на певний строкв межах санкції відповідної частини та статті, а оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , в теперішній час не являється надзвичайно небезпечною особою і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 , не заявлявся.

Процесуальні витрати, речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання: по ч. 2 ст. 164 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч.1, п.2,3 ч.2 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання, роботи або навчання,не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Надані прокурором матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя