Справа № 504/155/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2018 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улянівка Скадовського району Херсонської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, кулеметника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, щозгідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

31.07.2014 ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня, ОСОБА_6 з районного військового комісаріату відправлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 31.07.2014, тобто з дня відправлення солдата ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2014 №161 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

09.01.2015 солдату ОСОБА_6 надано звільнення за сімейними обставинами та визначено прибути 12.01.2015 до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу під час мобілізації, на особливий період, на посаді кулеметника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою ухилитися від військової служби, 12.01.2015 о 9.00 год. вчинив нез`явлення без поважних причин на службу зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст.408 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він, проходячи військову службу під час мобілізації, на особливий період, на посаді кулеметника 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою ухилитися від військової служби, 12.01.2015 о 9.00 год. вчинив нез`явлення без поважних причин на службу зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченогоОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, доведена, а дії обвинуваченогоОСОБА_6 правильно кваліфіковані як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покаранняОСОБА_6 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_6 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем поживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченогоОСОБА_6 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1