справа № 557/538/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2017
Корецький районний суд Рівненської області
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Совпа Корецького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого головним механіком ПП "КорецьАвтоТранс", раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
09 січня 2017 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому руками та ногами не менше 7 (семи) ударів по голові та не менше 3 (трьох) ударів по різним частинам тіла. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості у вигляді: саден лівого колінного суглобу, шо відносяться до легкого тілесного ушкодження; закритої тупої травми грудей з переломом ребер зліва, крововиливів в м`які тканини в ділянці переломів ребер, що відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень; важкої закритої черепно-мозкової травми з просторими крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, які виражені в глибині борозен по базальних поверхнях лобних, скроневих та потиличних частках, з субарахноїдальним крововиливом у вигляді муфти огортає варліїв міст і довгастий мозок та поширюється на півкулі мозочка з послідуючим набряком-набуханням та компресією головного мозку, саден, синців голови, крововиливів у м`які тканини голови, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, в результаті яких наступила смерть ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав. Додатково показав, що дійсно побив померлого ОСОБА_8 ввечері 09 січня 2017 року перебував в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 . У вчиненому розкаюється, пояснює, що не бажав смерті ОСОБА_8 . Просить вибачення у потерпілої та її родичів.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що померлий ОСОБА_8 був її чоловіком. Обвинувачений позбавив її близької людини, дітей батька, тому просить суд покарати ОСОБА_9 за скоєний злочин.
Обвинуваченим ОСОБА_7 не оспорюються докази стосовно фактичних обставин справи, які об`єктивно доводять вчинений ним інкримінований злочин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновків судових експертиз в частині розмірів витрат на залучення експертів, документів щодо відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди та характеризуючих даних на обвинуваченого.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.
Органами досудового слідства правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При обранні виду і міри покарання суд враховує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, проте обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні непрацюючу дружину, неповнолітню дочку та сина-студента.
Обставини, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування моральної та матеріальної шкоди сім`ї потерпілої в сумі 558 000 (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч) грн., активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
За таких обставин та за наявності низки обставин, які пом`якшують покарання - це повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної та адмаіністративної відповідальності не притягувався, суд вважає за можливе призначити покарання, відповідно ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. Та враховуючи, зазначені вище обставини суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду звільнити його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків. На думку суду, призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_10 і попередження вчинення нових злочинів.
По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 000 грн. та моральної шкоди в сумі 300000 грн. Обвинуваченим було відшкодовано потерпілій стороні матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 558 000 грн. Враховуючи те, що потерпілою подано заяву від 10.11.2017 року про відмову від цивільного позову, то вказане провадження необхідно закрити.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки процесуальні відносини, пов`язані із вирішенням питання щодо клопотання цивільного позивача про відмову від цивільного позову у кримінальному провадженні, нормами КПК України не врегульовані, тому зазначені відносини повинні регулюватись нормами ЦПК України, що не суперечить загальним засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.
Оскільки відмова потерпілої від позову не суперечить закону й інтересам сторін, а також не порушує прав і законних інтересів інших осіб, потерпіла скористалась своїм правом відмовитись від позову, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття відмови ОСОБА_4 від цивільного позову у даному кримінальному провадженні, закриття провадження в цій частині та стягнення з ОСОБА_7 судового збору, сплаченого потерпілою при подачі позову в частині стягнення моральної шкоди.
Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи те, що позивач у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнений від сплати судового збору, тому з ОСОБА_7 необхідно стягнути судовий збір в спеціальний фонд Державного бюджету України в сумі 640 грн., а також на користь потерпілої сплачений нею судовий збір в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути документально підтверджені витрати на проведення експертиз в сумі 16 570 грн. 27 коп., вартість проведення яких становить:
- 14 173 грн. 31 коп. на проведення судово-імунологічної експертизи № 2.2. від 27.01.2017 р., від 30.01.2017 р., від 31.01.2017 р., від 01.02.2017 р., від 02.02.2017 р., від 03.02.2017 р., від 14.02.2017 р., від 14.02.2017 р., від 15.02.2017 р., від 15.02.2017 р., від 02.03.2017 р., від 02.03.2017 р., від 03.03.2017 р., від 09.03.2017 р., від 14.03.2017 р., від 14.03.2017 р., ;
- 2 396 грн. 96 коп. на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 1.3. від 03.02.2017 р., від 06.02.2017 р., від 24.04.2017 р.
Запобіжний захід під час судового провадження обвинуваченому не обирався.
Долю речових доказів вирішити відповідно ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України, ст.69 КК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_7 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Прийняти відмову ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином з ОСОБА_7 в сумі 300 000 грн. та провадження у справі в цій частині закрити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 судовий збір в Спеціальний фонд Державного бюджету України в сумі 640 (шістсот сорок) грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 16 570 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 27 коп.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Рівненської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: ОСОБА_1