Cправа № 750/9125/17
Провадження № 1-кс/750/2134/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2017 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000184 від 11.08.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:
21.09.2017 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 від 20.09.2017 року, яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в якому той просить накласти арешт на: земельну ділянку площею 14,9664 га, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :09:000:4017, :09:000:0003 розташована на північний схід від даних земельних ділянок, росте кукурудза, відповідно до інформації департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської ОДА дана земельна ділянка потрапляє у межі пам`яток археології місцевого значення: поселення «Рогощі-2» XI-XIII ст., (№2228- Чр) взята на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 19.02.1985 №75 (паспортизована), поселення «Рогощі-3» II-I тис. до н.е., (№3057Чр) взята на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 29.04.1987 №119 (паспортизована), поселення «Рогощі-5» ІІ тис. до н.е., ІІІ-V ст. (№2823- Чр) взята на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 28.04.1987 №119 (паспортизована), яка використовується суцільним масивом разом із земельною ділянкою з кадастровим номером :09:000:4017 площею 7,4681 га; земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:4016 загальною площею 33,5017 га, яка використовується суцільним масивом разом із земельною ділянкою історико-культурного призначення, площею 6,5944 га, на яких росте соняшник, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Вивчивши клопотання про арешт майна з доданими до нього документами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

А саме, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом абзацу 2 частини 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Однак, звертаючись до суду з клопотанням, в порушення ч. 2 ст. 171 КПК України слідчим не надано жодних документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Більш того, у клопотанні слідчим зазначено, що земельні ділянки державної власності є історико-культурного призначення та сільськогосподарського призначення, тоді як належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання долучено не було.
Крім того, слідчий у своєму клопотанні посилається на ст. 100 КПК, яка регламентує вирішення судом питань про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Тобто посилання слідчого на вказану статтю є взагалі незрозумілим, як і не зрозуміло посилання слідчого на Інструкцію «Про порядок вилучення, облік, зберігання та передачу речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» та й на Постанову КМУ №1340 від 25.08.1998 року «Про порядок обліку зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним».

Недодержання зазначених вимог є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, що випливає зі змісту ч.3 ст. 172 КПК України.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно - повернути прокурору Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків 72 години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1