Справа № 507/1142/17
Провадження № 1-в/507/5/2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2018 р. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт.Любашівка заяву ОСОБА_1 про звільнення її від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року,
В С Т А Н О В И В :
До Любашівського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення її від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
ОСОБА_1 надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.
Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року відмовити , обґрунтовуючи тим, що відносно двох дітей ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав, а третя дитина народилася після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд дослідивши заявлене подання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, дійшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 03 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та її призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Відповідно до ст.85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Засуджена ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», відносно інших дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , 21.03.2013 року позбавлена батьківських прав, а відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у звязку з цим у задоволенні заяви засудженої ОСОБА_1 про звільнення її від покарання необхідно відмовити.
Керуючись ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, 85 КК України, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області.
Суддя : ОСОБА_5