АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1554/17 Справа № 195/841/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000193 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томаківка, Томаківського району, Дніпропетровської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

19.10.2015 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. Від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано ОСОБА_6 невідбуту частину покарання за вироком Томаківсьбкого районного суду від 19.10.2015 року у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 продовжено до дня набрання вироком законної сили включно.

Строк відбуття покарання рахувати засудженому з маменту фактичного преведення вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 04.04.2017 року, близько 17:30 години, він перебуваючи в приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, викрав, мобільний телефон Samsung GT-E 1202i, вартістю 300 грн., яким обвинувачений розпорядився на свій розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 300 грн.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації своїх дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та пом`якшити йому покарання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують йому покарання, а саме, повне відшкодування шкоди потерпілому, щире каяття та активне сприяття розкриттю злочину.

В ході апеляційного розгляду прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні оскільки вважав вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального злочину, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оспорюються сторонами, а тому ці висновки не є предметом апеляційного розгляду.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу засудженого, обставини, що обтяжують покарання, пом`якшуючі покарання обставини і належно мотивував у вироку всі висновки з питань, пов`язаних з призначенням покарання, навівши переконливі мотиви прийнятого рішення.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 , згідно зі ст. 12 КК України, скоїв злочин середньої тяжкості в період іспитового строку призначеного вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області, врахував особу обвинуваченого, врахував обставини, що пом`якшують його покарання, щире каяття у скоєному, врахував обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину, та остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Поряд з цим, доводи обвинуваченого, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував обставину, що пом`якшує покарння - відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що мобільний телефон був вилучений у ОСОБА_6 працівниками поліції, визнаний речовим доказом та повернутий саме працівниками поліції, а не ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 .

Оскільки відшкодування завданої шкоди є засобом відвернення винним негативних наслідків злочину, що настали для потерпілого, та враховуючи, що відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є добровільним актом та здійснюється винним з власної ініціативи до винесення обвинувального вироку суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не визнав та не врахував повернення мобільного телефону потерпілому працівниками поліції як обставину, що пом`якшує покарання винного.

А отже виходячи з наведеного колегія суддів не вбачає обставин, що дають підстави вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок його суворості і невідповідним тяжкості вчиненого і особі засудженого.

Під час апеляційного розгляду, не встановлено будь-яких даних про особу засудженого, які не були враховані судом першої інстанції, або таких, які додатково представлені суду апеляційної інстанції і суттєво знижують суспільну небезпеку вчиненого злочину та пом`якшують покарання винного.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було дотримано вимоги кримінального закону і призначено винній особі покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Істотні порушення вимог кримінально-процесуального зако ну, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3