У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року м. Слов`янськ
Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Слов`янськ кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області, який є громадянином України, має неповну середню освіту, не є одруженим, формально виконує обов`язки щодо утримання двох малолітніх дітей, не є працевлаштованим,раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість (вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.11.2014 року засуджений за ч.2 ст. 164, ст. ст. 71,72 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, покарання відбув повністю, звільнений 18.03.2016 року), зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який раніше обирався обвинуваченому ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_7 залишив вирішення цього питання на розсуд суду, проте не заперечував проти задоволення такого клопотання прокурора; захисник ОСОБА_6 вказала на необхідність доведення прокурором існування відносно обвинуваченого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просила застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При вирішенні питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим
чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачуєтьсяу скоєнні особливо тяжкого злочину - умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України), санкція відповідної статті КК України передбачає за скоєння такого злочину покарання у виді позбавлення волі строком від 7 років до 15 років.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване стосовно до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення. При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Згідно частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Колегія суддів враховує відсутність можливості без застосування заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, крім того жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним прокурорм під час судового розгляду ризикам.
Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).
Колегія суддів не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків,незаконного впливу на свідків та потерпілу.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Доказів того, що обставини, які були прийняті судом до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено, ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, уникнення від покарання та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення на теперішній час існувати не перестали.
Враховуючи, що санкція інкримінованої обвинуваченому статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 років до 15 років; обвинувачений є чоловіком середнього віку, з його тверджень в судовому засіданні - фізично здоровий, не має встановленої інвалідності та на будь-яку тяжку хворобу не страждає; має постійне місце проживання, де зареєстрований в установленому законом порядку, з його слів не одружений, виконує обов`язки щодо утримання двох неповнолітніх дітей; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, максимальним покаранням за яке є позбавлення волі на строк 15 років, у зв`язку з чим існує імовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків, тому враховуючи всі обставини справи та ризики передбачені ст. 177 КПК України, дійшла висновку про необхідність продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 10 березня 2018 року включно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 331КПК України, судова колегія,-
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строком на шістдесят днів а саме з 10 січня 2018 року по 10 березня 2018 року включно.
Копію цієї ухвали направити до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий у справі
Суддя : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3