1-кп/357/431/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_5

розглянувши в відкритому підготовчому судовому провадженні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт з угодою у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000087 від 18.11.2017 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнюдитину,27 лютого 2016 року прийнятого на військову службу за контрактом, перебуваючого в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочин було вчинено за таких обставин:

27 лютого 2016 року ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом та в подальшому відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 30 червня 2017 року військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) від 28 квітня 2016 року №121 його призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону цієї ж військової частини, яка дислокується по ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_3 .

7 травня 2016 року наказом командира вказаної військової частини солдату ОСОБА_5 було присвоєне військове звання «молодший сержант», а наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16 серпня 2016 року №241 його призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону цієї ж військової частини.

10 жовтня 2017 року згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №108 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, молодший сержант ОСОБА_5 2 жовтня 2017 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої по АДРЕСА_1 .

В період з 2 жовтня по 8 листопада 2017 року молодший сержант ОСОБА_5 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

8 листопада 2017 року молодший сержант ОСОБА_5 з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 02 квітня 2018 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2, 5 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_3 будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік, з покладанням певних обов`язків.

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином , внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

При наявності цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який не являє собою великої суспільної небезпеки, його ролі при скоєнні злочину, суд вважає за можливе призначити йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання скоєння нових злочинів, і вважає можливим його виправлення без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, та вважає можливим на підставі статі 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 474, 475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 квітня 2018 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000087 від 18.11.2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_5 покласти на Білоцерківський міськрайонний відділ з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,