Справа №: 288/253/17
Провадження № 1-кп/272/86/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
Головуючого-суддя: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
з участю обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Калинівка Народичського району, Житомирсської області, освіта середня, одруженого, гром. України, українця, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст.185 ч.2 КК України,-
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Малин, Житомирсської області, освіта

неповна середня, одруженого, гром. України, українця,

працюючого ТОВ «Укр мет-центр» робочим, на утриманні троє

неповнолітніх дітей, проживаючого

АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89

КК України

за ст.185 ч.2 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 здійснюючи охорону території, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_8 , попередньо домовився з ОСОБА_5 здійснити крадіжку металобрухту, що зберігалась на вказаній території.
14 лютого 2017 року близько 21.00 години, ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до складського приміщення, яке розташоване за вказаною адресою, відімкнув ключем навісний замок, звідки таємно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , вчинив крадіжку брухту чорних металів вагою 670 кілограм, по ціні 4 гривні за кілограм на загальну суму 2680 гривень. Викрадений металобрухт завантажили до причепа автомобіля ЗАЗ «Ланос» д.н. НОМЕР_1 , яким розпоряджався ОСОБА_4 , після чого металобрухт вивезли за вказану територію. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, не заперечував вчинення ним крадіжки металобрухту, за обставин, викладених вище. У вчиненому розкаявся, цивільний позов не визнав, просив до нього застосувати положення Закону України "Про амністію" від 22.12.2016 року, оскільки він є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, не заперечував вчинення ним крадіжки металобрухту, за обставин, викладених вище. У вчиненому розкаявся, цивільний позов не визнав.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив притягнути обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суворої міри покарання, пілтримав в повному об`ємі заявлений цивільний позов, про відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши учасників судового провадження, та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та вважає винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_5 доведеною повністю

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не встановлено.
Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є повне визнання вини, щире каяття.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, те що він ніде не працює, за місцем проживання посередньо характеризується, думку потерпілого щодо міри покарання, його повне визнання вини.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, те що він працює, за місцем проживання посередньо характеризується, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, думку потерпілого щодо міри покарання, його повне визнання вини тому обирає міру покарання в межах санкції ст.185 ч.2 КК України з одночасним застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України стосовно ОСОБА_5 , оскільки останній цивільний позов взагалі не визнав, а відшкодування заподіяної шкоди на яку вказувала адвокат, відбулося не з добровільної волі обвинувачених, а лише тому, що обвинувачені були затримані поліцією фактично відразу після вчинення злочину.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п.«е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "е" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину на день набрання чинності цим Законом є учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи-осіб, які підпадають під дію Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів кримінального провадження: копія посвідчення на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії;

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в лютому 2017 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 9 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду,застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 суд задовольняє частково, при цьому суд оцінює тривалість моральних страждань, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працювали у потерпілого, та користувався його довірою, чим останні і скористалися в подальшому для організації вчинення крадіжки. На думку суду вказане свідчить про те, що діями обвинувачених потерпілому заподіяно моральну шкоду, яку суд оцінює в 6000 гривень. Вказану шкоду суд стягує з обвинувачених на користь потерпілого в дольовому порядку. Щодо арешту на автомобіль та причіп, суд відмовляє у вказаній вимозі оскільки ні автомобіль ні причіп обвинуваченим на праві власності не належать.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

Судові витрати відсутні.

Щодо речових доказів суд вважає за необхідне металобрухт в кількості 670 кілограм - повернути ОСОБА_8 , автомобіль ЗАЗ «Ланос» д.н. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому за цим законом покарання 3 ( три ) роки 8 місяців позбавлення волі.
На підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому за цим законом покарання - 3 ( три ) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням встановивши при цьому іспитовий строк на 2 (два) роки.
Зобов?язати засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 6000 (шість тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди в дольовому порядку.

Речові докази: металобрухт в кількості 670 кілограм - повернути ОСОБА_8 , автомобіль ЗАЗ «Ланос» д.н. НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом 30 діб з моменту його проголошення .

Суддя ОСОБА_1