Провадження № 1-кп/369/822/17
В И Р О К
іменем України
16.11.17 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006590 від 24.10.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Баришівка Київської області, українки, громадянки України, не заміжньої, яка має неповну середню освіту, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
24.10.2017 року близько 13 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Молодіжна, 76, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та реалізовуючи його, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, намагалась таємно викрасти належні ТОВ «АТБ-маркет» товарно-матеріальні цінності, а саме: лікер «Jagermeister» 0,5 л вартістю 211,16 грн. (без ПДВ), який поклала до внутрішнього кишені свого піджака.

Після чого, утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_4 пройшла через касову зону, не розрахувавшись за нього, та направилась до виходу з магазину, при цьому виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогла завершити злочин з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнала, підтвердила обставини вчиненого злочину, у вчиненому щиро розкаялась, зазначила, що засуджує свій ганебний вчинок.
Враховуючи позицію обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і що відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, та обвинуваченій та прокурору роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
Тому судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченої та дослідженням обставин, які характеризують її особу.
На підставі викладеного суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена в обсязі висунутого їй обвинувачення, а тому кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, характеризуючі дані її особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого нею діяння, обставини, по яким злочин не було доведено до кінця.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судима, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченою своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, положень ст. 68 КК України, ставлення обвинуваченої до вчиненого, вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі зі звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю її поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у справі вилучений у ОСОБА_4 товар, який передано на відповідальне зберігання керуючому магазину ТОВ «АТБ-маркет», - залишити в розпорядженні ТОВ «АТБ-маркет».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1