Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000016 (відомості до ЄРДР внесені 09 січня 2017 року) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Погребище, Вінницької обл., проживаючого по АДРЕСА_1 ; раніше судимого: 1) вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 03 березня 1997 року за ч.3 ст.81 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; 2) вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2003 року за ч.2 ст.140, ч.2,3 ст.185, ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; 3) вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 березня 2004 року за ч.1 ст.121, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців; 4) вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 08 травня 2008 року за ч.2 ст.121, ч.3 ст.289, ст.ст.70, 71, 80 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 8 (вісім) місяців 7 (сім) днів із конфіскацією майна та, згідно ухвали від 01 серпня 2016 року був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий строк 1 (один) місяць 8 (вісім) днів, обвинуваченого по даному кримінальному провадженні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 04 серпня 2017 року;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 04 серпня 2017 року відносно нього у частині призначеного покарання змінити, призначивши остаточне покарання

за вчинені злочини із застосуванням ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання, встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. До вступу обвинувального вироку в законну силу до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжні заходи не застосовувались. Початком строку відбування покарання обвинуваченому визначено вважати дату звернення обвинувального вироку до виконання. Стягнуто з нього в дохід держави витрати на залучення експертів в сумі 298 (двісті дев`яносто вісім) грн. 68 (шістдесят вісім) коп. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в апеляційній скарзі наголошує на незаконності вироку суду в частині призначеного йому покарання та доводить, що суд першої інстанції міг застосувати положення ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з урахуванням обставин кримінального провадження та його особи. Вказує, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, а його дружина постійно хворіє та на час ухвалення вироку перебувала у лікарні. Крім того стверджує, що суд неналежним чином урахував усі пом`якшуючі йому покарання обставини, зокрема такі як активне сприяння розкриттю злочинів та щире каяття, а тому, на його думку, є всі підстави для зміни вироку та пом`якшення призначеного йому остаточного покарання, а саме звільнення від його відбування зі встановленням іспитового строку.

За вироком суду, 25 листопада 2016 року біля 19-ї год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу господарства ОСОБА_10 у АДРЕСА_2 , вирішив збагатитись за рахунок чужого майна, шляхом вчинення крадіжки із вказаного господарства. З цією метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, через металеву хвіртку проник на територію вказаного господарства і в подальшому, пошкодивши за допомогою металевого лома двері господарського приміщення, проник у його середину, звідки, умисно, таємно викрав металеву будівельну тачку вартістю 585 (п`ятсот вісімдесят п`ять) грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, 04 січня 2017 року біля 18-ї год 30 хв. він же, перебуваючи в АДРЕСА_3 , біля пожежної частини, помітив дерево ялини, прикрашене новорічною гірляндою, яка належить ОСОБА_11 . В цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки вказаної гірлянди. Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власника майна та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав новорічну електричну гірлянду довжиною 8,7 м. вартістю 162 (сто шістдесят дві) грн., заподіявши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого покинув місце події.
Він же, 08 січня 2017 року біля 18-ї 30 год. в місті Радивилів Рівненської

області на вулиці О.Невського, рухаючись в напрямку автовокзалу, помітив незнайому йому
ОСОБА_12 , яка в попутному йому напрямку йшла до місця свого проживання. В подальшому ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите заволодіння жіночої сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_12 , наздогнав її та схопивши правою рукою за ручки, а лівою за основу сумки, застосовуючи фізичну силу, ривком вирвав із лівої руки жіночу сумку із шкірозамінника чорного кольору вартістю 270 (двісті сімдесят) грн.. У даній сумці також знаходилися мобільний телефон марки «MEIZU-M3» вартістю 3393 (три тисячі триста дев`яносто три) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп., біблія в червоному чохлі вартістю 250 (двісті п`ятдесят) грн., гребінець вартістю 15 (п`ятнадцять) грн., дев`ять календарів на 2017 рік вартістю 387 (триста вісімдесят сім) грн., годинник марки «CENEVA» вартістю 75 (сімдесят п`ять) грн., п`ять хустинок вартістю 175 (сто сімдесят п`ять) грн., блокнот вартістю 17 (сімнадцять) грн. та грошові кошти в сумі 70 (сімдесят) грн. Після вчиненого втік з місця події, отримавши реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 4812 (чотири тисячі вісімсот дванадцять) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп..
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З вироку суду першої інстанції убачається, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, та пояснив про обставини вчинення даних злочинів.

Кваліфікація дій обвинуваченого є вірною.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Що стосується вимог обвинуваченого ОСОБА_4 та доводів, з яких він у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок, то колегія суддів уважає, що такі доводи є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого, а висновки суду обвинувачений ОСОБА_4 в

суді апеляційної інстанції не спростував.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звернув увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

У п.3 цієї Постанови зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Зазначена Постанова містить і роз`яснення, що стосуються положень ст.75 КК України та підстав для застосування таких положень до визнаної винною у вчиненні злочину особи, зокрема вказано, що рішення суду про застосування положень цієї статті до обвинуваченого повинно бути належним чином вмотивоване у вироку.

Як убачається із вказаного кримінального провадження, його матеріали не містять даних, які б надавали змогу звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуваннями та встановити йому іспитовий строк, що підтверджується також вироком суду першої інстанції, у якому суд навів достатні мотиви щодо відсутності підстав для прийняття такого рішення.

При призначенні покарання обвинуваченому як пом"якшуючі його обставини суд першої інстанції визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та усунення заподіяної шкоди.

Такі невраховані судом першої інстанції, на думку ОСОБА_4 , пом`якшуючі йому покарання обставини, як наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність претензій до нього у потерпілих та незадовільний стан здоров`я його дружини, колегією суддів не можуть розцінюватися, як підстави для його звільнення від відбування покарання у розумінні ст.75 КК України та роз`яснень Пленуму ВСУ.

Із характеризуючих даних на обвинуваченого ОСОБА_4 убачається, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за тяжкі злочини, зокрема за незаконне заволодіння транспортними засобами, за умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, крадіжки тощо.

А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно врахував пом`якшуючі покарання обставини ОСОБА_4 та поклав їх в основу призначеного мінімального покарання ОСОБА_4 за кожний злочин окремо, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 04 серпня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК

України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими Кравченком - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3