Справа № 683/1785/15-к
1-кп/683/3/2017

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові Хмельницької області кримінальне провадження № 0000397 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Старокостянтинів, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , судимий 16 лютого 2015 року Старокостянтинівським районним судом за ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 близько 2 години 21 травня 2015 року, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов на територію колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 , де з належного потерпілому ОСОБА_4 трактора марки Т-150 державний номерний знак НОМЕР_1 умисно таємно повторно викрав дві акумуляторні батареї марок «Веста СТ-190» вартістю по 4500 грн. кожна, а всього на загальну суму 9000 грн., чим спричинив останньому майнову шкоду у вказаному розмірі.

Після цього викрадені акумуляторні батареї переніс і переховував в кущових насадженнях по пров. Піонерському м. Старокостянтинова, що неподалік місця вчинення кримінального правопорушення.

21 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 на автомобілі таксі марки «ВАЗ 2105» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , завіз викрадені акумуляторні батареї в смт. Антоніни Красилівського району Хмельницької області, де продав їх для ОСОБА_8 за грошові кошти 1060 грн., з яких 450 грн. заплатив водію ОСОБА_7 , а решту витратив на власні потреби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав винності у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Надав показання про те, що зранку 21 травня 2015 року по дорозі на роботу по пров. Піонерський м. Старокостянтинова, зайшовши по потребах в кущі на обочині, де виявив прихованими дві акумуляторні батареї марки «Веста СТ-190» до великогабаритного транспорту, вагою до 40 кг. кожний, синього кольору, бувші у використанні, забруднені мазутом, одна з яких була в одному куті розбита, тому протікала, інша ціла, які в силу важчого матеріального становища вирішив збути. Тому зранку того дня відпросився з роботи, передзвонив знайомому таксисту ОСОБА_7 , якому до того ж був винен гроші, попросив завести дані акумулятори на метало приймальний пункт за межами міста та району, пообіцявши після їх реалізації віддати борг в 100 грн. та оплатити поїздку. Вказав йому чекати машиною поряд річки по пров. Піонерський м. Старокостянтинова, куди частину дороги самостійно ніс акумулятор, а потім, так як вони були важкими для нього, останній йому допоміг загрузити цілий акумулятор в салон, а розбитий в багажник, які в подальшому разом і виймали. Спочатку наказав їхати в с. Кременчуки Красилівського району, проте там не було на місці особи, яка приймала металобрухт, там же встановили їх несправність, тому поїхали в смт. Антоніни Красилівського району, де здав за 1060 грн., з яких 450 грн. віддав таксисту в рахунок боргу та за поїздку. Вказав, що місце знахідки та місце інкримінованого викрадення знаходяться на незначній відстані один від одного, близько 300-400 м, з дороги навіть проглядається, знає та бував на даній території, так як там раніше працювала сторожем його баба ОСОБА_9 , до якої частко приходив. Зазначив, що під час досудового розслідування визнавав свою вину, крім того була відшкодована його рідними шкода потерпілому, оскільки піддався на завіряння працівників міліції та родичів, що в такому випадку справа закриється. В останніх засіданнях ствердив, що знайдені ним акумулятори це не ті, які були викрадені у потерпілого, оскільки різняться в кольорах, а також, що фізично не міг би сам викрасти такі важчі акумулятори та ще й з значної висоти трактора, зазначивши, що він на тракторі не був.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) повторно, його винність у вчиненні зазначеного протиправного діяння підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що близько 16 години 20 травня 2015 року він поставив на ніч напередодні придбаний трактор марки Т-150 державний номерний знак НОМЕР_1 на території колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по пров. Шаранди, 8 м. Старокостянтинова, яка вночі не охороняється. Наступного дня біля 20 години в тракторі було виявлено відсутність двох акумуляторних батарей марок «Веста СТ-190». Акумуляторні батареї були вагою до 40 кг. кожна, знаходились в ящику, який закривався неповністю закрученою гайкою, тому неважко відкривався чи ключем, чи рукою. Корпус акумуляторних батарей був виготовлений з полімерного матеріалу синього кольору. Через більше як місяць після крадіжки ОСОБА_9 баба обвинуваченого, яку знає, так як вона раніше працювала охоронцем на даній території, в рахунок відшкодування злочином шкоди віддала більше 9000 грн. задля закриття справи по даному факту. В останніх засіданнях висловив сумнів щодо кольору викрадених в нього акумуляторних батарей, а саме, не синього, а білого чи сірого, а також щодо того, чи міг обвинувачений самостійно вчинити дану крадіжку, тим більше що на це вказували рідні останнього.

Показання потерпілого щодо місця, часу, способу викрадення акумуляторних батарей, їх марки та ваги узгоджуються з іншими наведеними нижче доказами по справі, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Свідок ОСОБА_7 суду надав показання про те, що зранку 21 травня 2015 року йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_5 та запропонував завезти здати металом, після чого він віддасть йому борг. За його вказівкою він під`їхав на власному автомобілі марки «ВАЗ 2105» червоного кольору державний номер НОМЕР_2 зі сторони річки по пров. Піонерський м. Старокостянтинова. З кущів поряд обвинувачений виніс великий акумулятор до великогабаритного транспорту, потім став відпочити, після чого він йому допоміг цей, а потім інший погрузити в автомобіль, а в подальшому допомагав їх виймати з автомобіля. Один з них був розбитий, протікав, тому вони його погрузили в багажник, а інший був цілий, вони його погрузили в салон. Акумулятори були до 40 кг. кожний, засмальцьовані, в мазуті, з приводу них обвинувачений сказав, що їх знайшов. Спочатку поїхали на прийомний пункт в с. Кременчуки Красилівського району, проте там не було на місці особи, яка приймає металобрухт, там же встановили їх несправність, не стали чекати і поїхали в смт. Антоніни Красилівського району, де обвинувачений здав акумулятори, віддав йому борг та оплатив проїзд.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що як приватний підприємець займається продажем автомобільних деталей та іншого приладдя. В денну пору дня вкінці травня 2015 року до нього на територію прийомного пункту в смт. Антоніни Красилівського району приїхали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «ВАЗ 2105» червоного кольору. Перший запропонував придбати два великих акумулятори до великогабаритного транспорту, які він придбав більше ніж за 1000 грн., а згодом їх продав невідомим з Херсону. При цьому вказав, що дані акумулятори виймали з автомобіля разом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були відповідно понятим та спеціалістом при проведенні слідчого експерименту, а останній і при огляді місця події (території колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 ) ствердили, що обвинувачений ОСОБА_5 в їхній присутності добровільно надавав показання під відеозапис, а в останньому випадку з застосуванням фотозйомки, про вчинення ним крадіжки. При складанні протоколів жодних зауважень та клопотань від учасників не надходило.

Аналогічні показання в судовому засіданні щодо добровільності зізнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування надав, як свідок, слідчий ОСОБА_12 , крім того вказав, що винного в крадіжці встановили через таксиста та того, кому продали акумулятори.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які являються обвинуваченому відповідно бабою та матір`ю, пояснили, що під час досудового розслідування задля закриття справи та ненаправлення її в суд, повіривши завірянням працівників міліції, відшкодували потерпілому ОСОБА_4 завдану крадіжкою акумуляторів шкоду, також просили обвинуваченого визнати вину. Останній заперечує вчинення заявленого йому злочину, вважають, що, навіть, фізично він не зміг би самостійно викрасти з великого трактора два важких акумулятори. Визнали, що обвинувачений попередньо приходив на територію колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 . Сплачену потерпілому шкоду назад не вимагали, не спростували перебування обвинуваченого в інкримінований йому час вчинення кримінального правопорушення в іншому місці. Зазначенні свідки є родичами обвинуваченого, а отже є зацікавленими особами в кримінальному провадженні зі сторони захисту, попереднє визнання вину обвинуваченим, відшкодування шкоди, перебування на території колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 , відсутність алібі відносно часу та місця інкримінованого кримінального правопорушення, виявлення на наступний день після крадіжки акумуляторів неподалік місця вчинення злочину, їх поспішний збут за межами міста та району, залишення відшкодованої потерпілому суми збитку, не спростовують визнання обвинуваченим під час досудового розслідування своєї вини лише з підстав запевнення працівників міліції про можливе закриття кримінальної справи без направлення її до суду.

Критично оцінюються судом зміненні в останніх судових засіданнях показання потерпілого та обвинуваченого щодо кольору викрадених акумуляторів, що логічно потягло б реституцію, тобто відновлення попереднього стану стосовно відшкодованої суми шкоди (повернення коштів), ідентифікованими ознаками викрадених акумуляторів є їх вага, марка, які підтвердженні показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх синій колір, яким, до того ж обвинувачений, надавав різні пояснення про походження акумуляторів.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

В іншому зазначені показання свідків у деталях узгоджуються з показаннями потерпілого та між собою, що свідчить про їх правдивість, а також наступними доказами.

Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 травня 2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 повідомив про те, що в період часу з 16 години 20 травня 2015 року по 16 годину 21 травня 2015 року невідомі особи з території «Хмельницького БМУ» по пров. Шаранди, 8 м. Старокостянтинова з його трактора Т150 викрали дві акумуляторні батареї АІ 190 марки «Веста». Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21 травня 2015 року за № 0000397.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду місця події від 21 травня 2015 року з фото таблицями (території колишнього «Хмельницького БМУ» по пров. Шаранди, 8 м. Старокостянтинова) в ящику з двома відсіками трактора марки Т-150 державний номерний знак НОМЕР_1 відсутні дві акумуляторні батареї.

Заявою від 27 червня 2015 року потерпілий ОСОБА_4 ствердив про повне відшкодування йому матеріальної шкоди та відсутність будь яких претензій до ОСОБА_5 , в зв`язку з чим заявляти цивільний позов до останнього не буде.

Під час одночасного допиту ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відеозапис якого відтворено в судовому засіданні, останні були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, повідомили, що в першій половині дня в травні 2015 року ОСОБА_5 по телефону попросив ОСОБА_7 перевезти два старі акумулятори на металолом. По пров. Піонерському м. Старокостянтинова ОСОБА_5 самостійно їх загрузив в автомобіль. Зокрема, ОСОБА_5 на запитання слідчого сказав, що «не казав ОСОБА_7 , що це викрадені акумулятори, а лише, що це його старі». В смт. Антоніни Красилівського району дані акумулятори ОСОБА_5 самостійно вигрузив з автомобіля та здав на металолом, за що отримав понад 1000 грн., з яких віддав борг та за перевезення ОСОБА_7 450 грн., а решту коштів витратив на придбання запчастин до власного автомобіля. Двоє заявили про добровільність показань та відсутність будь якого тиску зі сторони працівників міліції.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 24 червня 2015 року з фото таблицями ОСОБА_5 детально показав шлях переміщення викрадених акумуляторних батарей з території колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 . Так, він вказав місце стоянки трактора Т-150, з якого викрав акумуляторні батареї, що на момент огляду був відсутній на даному місці. Також показав на дорогу в напрямку півдня і повідомив, що даною дорогою прямував до отвору в паркані, куди виносив викрадені акумулятори. Рухаючись даною дорогою по ліву сторону знаходяться чагарники, а праворуч штучна водойма, по ходу дальше вказав на отвір в паркані, який розміщений навпроти опори ЛЕП без номеру і повідомив, що виніс викрадені акумулятори через дані чагарники та отвір в паркані. Слідча дія відбувалась з участю понятих, спеціаліста, з використанням фотозйомки, від учасників зауважень не надходило.

Крім того при проведенні слідчого експерименту (протокол від 26 червня 2015 року) відеозапис якого відтворено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 повторно детально розповів мотиви та спосіб викрадення акумуляторів та їх збуту. Повідомив, що в останніх числах травня 2015 року вирішив викрасти будь який металобрухт з території колишнього Хмельницького будівельно монтажного управління по газифікації по АДРЕСА_2 , де зберігалась різна вантажна техніка, про наявність якої знав, так як там попередньо працювала його баба ОСОБА_9 , яку він неодноразово провідував. Близько 2 години самостійно пішов на територію, проте металобрухту не знайшов, натомість, виявив трактор марки Т-150 зеленого кольору, з якого вирішив викрасти акумулятори. Для чого віднайшов поряд ключі, за допомогою яких від`єднав клеми від акумуляторних батарей та по одному акумулятору кожний марки «Веста» у синьому корпусі, виніс через отвір в огорожі у кущові насадження, де їх заховав. Наступного дня їх здав на метало приймальний пункт в смт. Антоніни Красилівського району, щоб уникнути можливого викриття правоохоронними органами, куди на його прохання їх завіз ОСОБА_7 на власному автомобілі, якому віддав борг та оплатив дорогу, решту коштів витратив на власні потреби. Визнав вину, просив суворо не карати, заявив про добровільність показань та відсутність будь якого примусу зі сторони працівників міліції. Слідча дія відбувалась з участю понятих, спеціаліста, з використанням відеозйомки, від учасників зауважень не надходило.

У відповідності до змісту ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 26 червня 2015 року про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній в судовому засіданні визнав вину у вчиненні злочину.

Згідно довідки ПП « ОСОБА_14 » від 24 червня 2015 року станом на 20 травня 2015 року вартість акумуляторної батареї марки «Веста 190 А» становить 4500 грн.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненим повторно доведена, тому його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в період іспитового строку вчинив новий умисний корисливий злочин середнього ступеню тяжкості, усвідомлюючи обов`язки, покладені на нього у зв`язку із встановленням іспитового строку та можливі наслідки у разі їх порушення або вчинення нового злочину, а також те, що на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має слабкі соціальні зв`язки, прохання потерпілого суворо не карати обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує його покарання суд визнає відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

У зв`язку з тим, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за вироком від 16 лютого 2015 року Старокостянтинівського районного суду, суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання керуватися правилами ст. 71 КК України, при цьому суд не може в даному випадку застосувати ст. 75 КК України.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушення, враховуючи конкретні обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальних розмірів, визначених у санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 26 червня 2015 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладанням на нього обов`язків та встановленням обмежень.

У відповідності до ст. 203 КПК України застосований запобіжний захід припинив свою дію (ч. 6 ст. 181 КПК України), оскільки на стадії судового розгляду сторона обвинувачення не зверталась до суду з клопотанням про продовження дії обраного запобіжного заходу чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_5 .

З урахуванням характеризуючих даних про особу обвинуваченого, те, що він має постійне місце проживання, суд вважає за можливе, до набрання вироком законної сили, не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а з метою належної його поведінки є необхідним обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього визначених обов`язків.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-374 КПК України,

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 16 лютого 2015 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць без конфіскації майна.

До набрання вироком суду законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього наступні обов`язки:

не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 у період з 20 години до 08 години;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду або прокурора;

прибувати за викликом суду або прокурора;

повідомляти суд або прокурора про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Контроль за виконанням ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на Старокостянтинівське ВП ГУ НП в Хмельницькій області.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя _________________