Дата документу Справа № 331/7977/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/661/18
Єдиний унікальний № 331/7977/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.272 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002105 від 20.06.2015 р., відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.2 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом розумного строку.
Згідно зі змістом ухвали, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.2 КК України.
За наслідком підготовчого судового засідання суд пришов до висновку, про повернення прокурору обвинувального акту, оскільки прокурором не відображено ставлення ОСОБА_7 до порушення законодавства про охорону праці та до настання суспільно небезпечних наслідків. Тобто, формулювання обвинувачення є неконкретним по суті, що унеможливлює встановлення наявності всіх складових кримінального правопорушення.
Крім того, в обвинувальному акті не наведено жодних підстав для твердження наявності трудових відносин, а так само і відповідальності, між загиблим ОСОБА_10 та саме ОСОБА_7 , а не іншою особою. Також, в обвинувальному акті не зазначено, чому службовою особою, відповідальною за охорону праці, є саме ОСОБА_7 , а не інша відповідальна особа.
Отже, судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні встановлено, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також, в ньому відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складено з додержанням усіх вимог ст. 291 КПК України. Крім того, під час підготовчого судового засідання в порушення вимог ст. 314 КПК України суд першої інстанції фактично вдався до аналізу і оцінки доказів у провадженні.

За таких обставин, прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що вона не підлягає задоволенню. В апеляційній скарзі прокурор посилається лише на формальне дотримання органом досудового розслідування норм КПК України при формулюванні обвинувачення. Адвокат вважає, що обвинувачення сформульовано не конкретно, що перешкоджає здійсненню ефективного захисту, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, просила ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що ухвала суду є законною та обґрунтованою; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта складеного стосовно ОСОБА_7 , вимогам ст.291 КПК України, засновані на досліджених у підготовчому судовому засіданні матеріалах кримінального провадження, та, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч зазначеним вимогам, у вказаному обвинувальному акті не відображено ставлення ОСОБА_7 до порушення законодавства про охорону праці та до настання суспільно небезпечних наслідків. Формулювання обвинувачення є неконкретним по суті, що унеможливлює встановлення наявності всіх складових кримінального правопорушення; не наведено жодних підстав для твердження наявності трудових відносин, а так само і відповідальності, між загиблим ОСОБА_10 та саме ОСОБА_7 , а не іншою особою; не зазначено, чому службовою особою, відповідальною за охорону праці, є саме ОСОБА_7 , а не інша відповідальна особа, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування таким чином виклав фактичні обставини подій, які є предметом дослідження в провадженні, що вони не можуть бути визнані конкретними і послідовними. Наведені в обвинувальному акті формулювання є занадто загальними і не містять змісту конкретних правових норм, порушення яких є ознакою інкримінованого злочину. Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту відносно вимогам ст.291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_7 в судовому засіданні, оскільки такі обставини свідчать про неконкретність обвинувачення, тобто перешкоджають реалізації права на захист обвинуваченої та можуть вплинути на результати розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт у даному провадженні прокурору через невідповідність цього акту вимогам ст.291 КПК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, про те, що суд вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідають дійсності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими, а тому ухвала суду не підлягає скасуванню за підстав, наведених у скарзі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002105 від 20.06.2015 р., відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.2 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом розумного строку, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4