У Х В А Л А
Іменем України
20 вересня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 03 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 03 серпня 2017 року, про накладення арешту на нафтопродукти (бензин, дизельне паливо та газові продукти, різних марок та видів), які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл», , із тимчасовим позбавленням підприємства ТОВ «Стейт Оіл» та інших осіб права на користування та відчуження даних нафтопродуктів, а саме на нафтопродукти, які розміщені (зберігаються) на АЗС (АЗК) мережі «БРСМ-Нафта».
Клопотання мотивоване тим, що управлінням розслідування кримінальних проваджень ГСУ фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051 від 03 серпня 2017 року стосовно службових осіб ТОВ «Стейт Оіл» за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 366 КК України, стосовно службових осіб групи компаній «БРСМ-Нафта» за ч. 1 ст. 204 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що службовими особами ТОВ «Стейт Оіл» () під час здійснення господарської діяльності в період 2015-2016 років грубо порушувались вимоги податкового законодавства України. Зокрема, перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 рік встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1 009 957 005 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 729 966 176 грн., 1 квартал 2016 року 279 990 829 грн. Крім того, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість та визначення акцизного податку встановлено заниження їх суми на 453 315 655 грн. та 174 838 765 грн. відповідно. Таким чином, в період 2015-2016 років, службові особи ТОВ «Стейт Оіл» умисно ухилились від сплати податків на загальну суму 1 638 111 425 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Згідно акту офісу великих платників податків ДФС України «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стейт Оіл», , з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року» № 1593/28-10-14-01/39436796 від 06.10.2016 року, були встановлені вищевказані порушення податкового законодавства України.

26 жовтня 2016 року офісом великих платників податків ДФС України винесені податкові повідомлення рішення про донарахування підприємству ТОВ «Стейт Оіл» вищевказаних податкових зобов`язань.

Постановою Київського окружного адміністративного суду по справі №810/4438/16 від 25 січня 2017 року у задоволені адміністративного позову ТОВ «Стейт Оіл» щодо скасування повідомлень рішень відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі №810/4438/16 від 20 липня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ТОВ «Стейт Оіл» в частині скасування податкового повідомлення рішення щодо донарахування податкових зобов`язань у розмірі 67 670 470 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, на теперішній час, донарахування податкових зобов`язань підприємству ТОВ «Стейт Оіл» підтверджено рішеннями адміністративних судів на суму 1 570 440 995 грн.

Підставою для донарахування податкових зобов`язань підприємству ТОВ «Стейт Оіл» послужила реалізація не облікованих нафтопродуктів на АЗС мережі «БРСМ-Нафта».

Таким чином службові особи підприємства ТОВ «Стейт Оіл», внаслідок вчинення умисного ухилення від сплати податків отримали грошові кошти на суму 1 570 440 995 грн., які не сплатили до бюджету а використали для отримання нафтопродуктів, тобто набули речі кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, нафтопродукти: бензин, дизельне паливо, газові продукти, були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У зв`язку з тим, що вільний доступ до речових доказів, призведе до їх втрати, шляхом їх реалізації на АЗС мережі «БРСМ-Нафта», виникла необхідність в накладенні арешту на речові докази із забороною їх користування.

З метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на нафтопродукти підприємства ТОВ «Стейт Оіл», , які знаходяться на АЗС мережі «БРСМ-Нафта», а саме на: бензин, дизельне паливо та газові продукти, різних марок та видів, із забороною їх користування.

Крім того, є необхідність у розгляді клопотання без участі представників ТОВ «Стейт Оіл» та інших заінтересованих осіб, оскільки є достатні підстави вважати, що вони можуть здійснити дії, які призведуть до псування, перетворення, втрати, знищення речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий, за погодженням із прокурором просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ст. 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000051 від 03 серпня 2017 року убачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 204 КК України.

При цьому, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на нафтопродукти (бензин, дизельне паливо та газові продукти, різних марок та видів), які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл», , із тимчасовим позбавленням підприємства ТОВ «Стейт Оіл» та інших осіб права на користування та відчуження даних нафтопродуктів, а саме, на нафтопродукти, які розміщені (зберігаються) на АЗС (АЗК) мережі «БРСМ-Нафта», з метою забезпечення збереження речових доказів.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для арешту зазначених вище нафтопродуктів, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчий порушуючи питання про накладення арешту на нафтопродукти, які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл», не довів що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, скільки ним не надано даних, які б давали підстави вважати, що вони були об`єктом кримінального правопорушення, набуті внаслідок злочинних дій, або були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Між тим, слідчий хоча і додав до клопотання постанову старшого слідчого від 16 вересня 2017 року про визнання речовими доказами нафтопродукти (бензин, дизельне паливо, газові продукти різним марок та видів), які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл» та розміщені на АЗС (АЗК) мережі «БРСМ-Нафта», однак у вказаній постанові, як і в клопотанні слідчого містяться лише припущення органу досудового розслідування, що службові особи ТОВ «Стейл Оіл», внаслідок умисного ухилення від сплати податків отримали грошові кошти на суму 1 638 111 425грн., які не сплатили до бюджету, а використали для отримання нафтопродуктів, тобто набули речі кримінально протиправним, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Такі твердження слідчого у постанові не мають підтвердження наданими стороною обвинувачення матеріалами.
Таким чином, в розпорядження слідчого судді не надано достатніх даних на підтвердження необхідності накладення арешту на нафтопродукти, які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл».
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактами вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому з ОВС першого відділу управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , у задоволенні клопотання в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 03 серпня 2017 року, про накладення арешту на нафтопродукти (бензин, дизельне паливо та газові продукти, різних марок та видів), які належать на праві власності підприємству ТОВ «Стейт Оіл», , із тимчасовим позбавленням підприємства ТОВ «Стейт Оіл» та інших осіб права на користування та відчуження даних нафтопродуктів, а саме на нафтопродукти, які розміщені (зберігаються) на АЗС (АЗК) мережі «БРСМ-Нафта».
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя