ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, працює не офіційно, має на утриманні матір пенсіонер, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий: - 06.08.2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік (від покарання не звільнений у зв`язку з тим, що під час іспитового строку притягнутий до кримінальної відповідальності 28.01.2016р. за ч. 2 ст. 185 КК, 22.01.2017р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК та 30.06.2017р. за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК);
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, українки, громадянки України, з середньою освітою, вдова, має на утриманні малолітню дитину, працює неофіційно, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , не судима,
обвинувачених, кожного окремо, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисники, відповідно, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , інші учасники представник потерпілого ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
24 червня 2017 року близько 19 години 45 хвилин ОСОБА_6 , який був раніше засудженим за аналогічний злочин, та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, знаходячись у приміщенні АЗС № КВ 39 розташованої по пр-ту Леся Курбаса, 1-А в м. Києві, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їх спільними діями ніхто не спостерігає, таємно викрали з торгових полиць солодощі на загальну суму 515 грн. 60 коп., що належать ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ», ОСОБА_6 при цьому повторно, після чого разом з місця злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитані обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, свою вину у висунутому звинуваченні визнали частково, заперечуючи проти того, що між ними була попердня змова на вчинення крадіжки, в інший частині висунутого обвинувачення покаялись і дали показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ними злочину, пояснивши:

ОСОБА_7 , що - дійсно, 24 червня 2017 року близько 19 год 45 хв, знаходячись в приміщенні АЗС № КВ 39 розташованої по пр-ту Леся Курбаса, 1-А в м. Києві, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, непомітно взяла з торгових полиць солодощі (цукерки), належність яких ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» та їх вартість на загальну суму 428 грн. 69 коп. не оспорювала. Після чого з місця злочину втекла, розпорядившись майном на власний розсуд. В цей час в приміщенні АЗС також перебував ТРУХАН, за діями якого вона не слідкувала, пізніше, вийшовши з приміщення АЗС, дізналася про те, що в цей час і він вчинив крадіжку цукерок. На вчинення цього злочину вона з ТРУХАНОМ не домовлялась, про вчинене жалкує, до АЗС зайшли за цигарками, які купив ТРУХАН;

ОСОБА_6 , що - дійсно, 24 червня 2017 року близько 19 год 45 хв, знаходячись в приміщенні АЗС № КВ 39 розташованої по пр-ту Леся Курбаса, 1-А в м. Києві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно взяв з торгових полиць солодощі (цукерки), належність яких ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» та їх вартість на загальну суму 86 грн. 91 коп. не оспорював. Після чого з місця злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд. В цей час в приміщенні АЗС також перебувала ТОКАРЕНКО, за діями якого він не слідкував, пізніше, вийшовши з приміщення АЗС, дізнався про те, що в цей час і вона вчинила крадіжку цукерок. На вчинення цього злочину він з ОСОБА_11 не домовлявся, про вчинене жалкує, до АЗС зайшли за цигарками, які він купив на касі.

Не зважаючи на захисну позицію обох обвинувачених, їх вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне їх показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, зокрема факт одночасного в одному місці здійснення кожним крадіжки однорідного чужого майна, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, згідно з даними відео фіксації (два файли) з камер приміщення АЗС № КВ 39, розташованої по пр-ту Леся Курбаса, 1-А в м. Києві, безспірно встановлено, що до приміщення АЗС зайшли почергово через незначний час (до секунди) спочатку ТРУХАН, а потім відразу за ним ТОКАРЕНКО. У приміщенні АЗС ТОКАРЕНКО цілеспрямована підійшла до місця, де було вчинено крадіжку, поруч з нею був і ТРУХАН. У подальшому ТОКАРЕНКО у безпосередній близькості з ТРУХАНОМ та під очевидним його контролем, а з огляду на розташоване їх обох взуття в одну і ту ж сторону й візуальним, заволоділа цукерками, ховаючи їх у верхній одяг, який вона заздалегідь зняла з себе і тримала в руці, в це же момент іншими цукерками заволодів ТРУХАН, після чого вони разом покинули приміщення АЗС, разом спільно демонструючи нібито зацікавленість одним і тим самим товаром на полицях, який не придбавали.
Обидва обвинувачених під час дослідження вказаного відео безспірног ідентифікували себе на зазначеному відео та визнали, що зафіксовані на ньому події стосувалися обставин вчинення ними крадіжок, щодо яких вони дали показання в суді, а саме 24 червня 2017 року близько 19 год. 45 хв. в приміщенні АЗС № КВ 39 розташованої по пр-ту Леся Курбаса, 1-А в м. Києві.
За таких обставин доводи захисту про недоведеність попередньої змови між обвинуваченими на вчинення крадіжки суд оцінює критично, оскільки вони спростовані очевидними даними про заздалегідь погоджений характер дій обвинувачених як за місцем та часом, так і за предметом злочину. Відтак правові підстави для зміни правової кваліфікації спільних за таких умов дій обох обвинувачених відсутні.
З урахуванням викладеного, суд визнає щирими, а тому і кладе в основу свого рішення показання обох обвинувачених, крім заперечення ними попереднього зговору між ними, які суд оцінює критично, а відтак відхиляє, поклавши в основу свого вироку об`єктивні дані відео фіксації, які суд визнає належним, допустимим і достовірним доказом.

Згідно з довідкою ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» загальна вартість викраденого товару, яка не оспорювалася обвинуваченими, становить 515 грн. 60 коп.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 24 червня 2017 року за попередньою змовою групою осіб вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 при цьому повторно, а тому ці їх дії, кожного окремо, кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про їх особи, а саме про те, що ТРУХАН притягується до кримінальної відповідальності не вперше, у зв`язку з чим перебуває під вартою, проте пообіцяв виправитися, ОСОБА_11 характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога вони обидва не перебувають, відтак відсутні сумніви в їх осудності. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд в даному конкретному випадку вважає за неможливе виправлення ОСОБА_14 в умовах без реального відбуття покарання, призначеного у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Обвинувачена ОСОБА_7 , яку підтримав її захисник та інші учасник процесу, заявила клопотання про застосування акта амністії та звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину, за якою доглядає сама.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування акта амністії щодо ОСОБА_7 , проаналізувавши заявлене клопотання, суд виходить з такого.

Злочин, за вчинення якого засуджується ОСОБА_7 , є умисним і не є тяжким, тобто згідно із ст. 1 Закону Про амністію у 2016 році на неї поширюється цей Закон, відповідно до вимог ст. 10 якого його виконання покладається на суди.

В силу п. «в» ст. 1 Закону звільняються від відбування покарання особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років. Як видно з досліджених судом документів: свідоцтво про народження від 18 листопада 2008 року, ОСОБА_7 має малолітнього сина ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 та не позбавлена батьківських прав.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд, призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, знаходить можливим звільнити її від відбування призначеного покарання на підставі акта амністії, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення ОСОБА_12 , його репутацію він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення декількох злочинів, утримується під вартою, відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем його проживання, обраний судом вид покарання та правила ч. 2 ст. 377 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, задовольнивши у такій спосіб клопотання прокурора.

На підставі наведеного, не вбачаючи передбачених законом перешкод для застосування акта амністії до ОСОБА_7 , в тому числі і передбачених ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році та ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст. 2 Закону України Про амністію у 2016 році, ст. ст. 368, 371, 373-377 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді арешту строком на шість місяців.
ОСОБА_16 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
Обрати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ до набрання вироком законної сили. Взяти ОСОБА_3 під варту в залі суду та утримувати його в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 за даним вироком рахувати з 24 січня 2018 року.
ОСОБА_16 звільнити від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з актом амністії.

Речові докази після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засуджений, який перебуває під вартою у той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_17