Номер провадження 11-сс/788/572/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся слідчий СВ Сумського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_12 строком на 60 діб, із правом внесення застави.

ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 21 листопада близько 23 години, перебуваючи біля будинку № 26 по вул. Леваневського в м. Суми відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_13 .

Слідчий вважав, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово не залишати житло за місцем проживання та реєстрації, а також покладено на нього певні обов`язки.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, посилаючись на її незаконність, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2018 року включно.

За змістом доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1 ,3 ,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, тому у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також він може продовжити свою злочинну діяльність та з метою уникнення кримінальної відповідальності впливати на потерпілу для зміни її показань.

На його думку, жоден інший більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не може запобігти настанню ризиків, зазначених у клопотанні, а тому лише тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і прохали ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

22 листопада 2017 року внесені відомості до ЄРДР за № 0004456 за ст. 186 ч. 2 КК України по факту відкритого заволодіння ОСОБА_12 мобільного телефону «Нокиа».

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.11.2017 р. ( а.п. 7), протоколом допиту потерпілого ( а.п. 8-9), протоколом допиту свідка ( а.п. 10-11), протоколом огляду місця події ( а.п. 12- 15), протоколом затримання підозрюваної особи у вчиненні злочину ( а.п. 18-21).

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних злочинів.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_12 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, було враховано судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів, співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки вказані прокурором й в апеляційній скарзі ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не підтверджені об`єктивно існуючими доказами, а є лише припущеннями, а також прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно до принципів та положень вітчизняного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, викладена позиція прокурора є неприйнятною, оскільки зазначені ним відомості можуть обґрунтовувати лише підставу застосування запобіжного заходу як такого, а тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, визначені у ст. 177 КПК України, та при розгляді такого клопотання, обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що слідчим суддею і було дотримано.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Ухвала слідчого судді, як вбачається з тексту судового рішення, є належно обґрунтованою та вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального Закону, які б слугували підставою для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів, в ході перевірки матеріалів провадження, - не виявлено.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим та підстав для скасування судового рішення і задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст. 376, 178, 183, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2017 року щодо обрання до підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5