Справа № 750/1753/18
Провадження № 1-в/750/40/18
ПОСТАНОВА
02 квітня 2018 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
заявника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові заяву ОСОБА_5 про скасування арешту майна,
ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати арешт належного йому майна, накладений постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Чернігові ОСОБА_6 від 31.03.2001, оскільки відпала потреба у його застосуванні.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву, просив її задовольнити, з наведених у ній підстав.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Заслухавши думку прокурора, пояснення заявника, вивчивши заяву та долучені до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що заява ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу податкової міліції ДПІ у м. Чернігові перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 148-2, ч.2 ст. 172 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 148-2, ч.3 ст. 194 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 148-2, ч.3 ст. 194 КК України.
В рамках розслідування даної справи, постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Чернігові ОСОБА_6 від 31.03.2001 був накладений арешт на все майно, яке належить особисто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де б воно не знаходилося і в чому б не виражалося.
Метою накладення арешту на майно ОСОБА_5 було забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна.
Цивільний позов у даній справі був заявлений Державною податковою інспекцією м. Чернігова. Санкція ч.3 ст. 148 -2 КК України ( в редакції 1960 року) допускала конфіскацію майна засудженого.
В подальшому, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.02.2002, ОСОБА_5 був визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 148-2, ч.2 ст. 172, ст.ст. 42, 44, 45 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням фінансово господарських функцій на 2 роки умовно з іспитовим строком 1 рік із звільненням від сплати штрафу. В задоволенні позову Державної податкової інспекції м. Чернігова було відмовлено.
Відповідно до п. 9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
За змістом ст.ст. 125, 126 КПК України ( в редакції 1960 року) на слідчого був покладений обов`язок забезпечення цивільного позову і передбаченої законом конфіскації майна шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 324 КПК України ( в редакції 1960 року), постановляючи вирок суд повинен вирішити питання , що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Як вбачається з вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.02.2002, покарання у виді конфіскації майна до засудженого ОСОБА_5 не застосовувалося, у задоволенні цивільного позову ДПІ у м. Чернігові судом було відмовлено.
Проте, за наявності цих обставин, суд в обвинувальному вироку не вирішив питання про скасування арешту майна ОСОБА_5 , що є перешкодою для реалізації права власності на належне йому майно.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» № 11 від 21.12.90 р., у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України ( в редакції 1960 року), суди вправі вирішувати, зокрема, такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, як про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.
Отже, враховуючи викладене, а також відсутність на теперішній час правових підстав для арешту майна ОСОБА_5 , клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись п.9 Розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України, ст.ст. 125, 126, 324, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.
Арешт майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Чернігові ОСОБА_6 від 31.03.2001, - скасувати.
Копію постанови надіслати прокурору, особі, яка подала заяву.
На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області.
Cуддя ОСОБА_1