Справа №635/44/18
Провадження №1-кп/635/574/2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваеного - ОСОБА_4
кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор просила продовжити у відношенні обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Обвинувачений у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2017 року у відношенні ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 лютого 2018 року включно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п"яти років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Також суд враховує те, що вказаний злочин був вчинений ОСОБА_4 під час умовно-дострокового звільнення від попередьного покарання, що також підвищує ризик його втечі.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, суд вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - можливості обвинуваченого незаконно впливати на недопитаних свідків та потерпілого та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 197, 331 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківська установа виконання покарань (№27)" на 60 днів, тобто до 20 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя ОСОБА_1