АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1023/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/5063/16-к
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 00001224 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижньовартівська Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, на підставі ст. 89 КК України не засудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , 05 травня 2016 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, діючи разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу буд.14 розташованого по вул. Конторській в м. Харкові, помітили раніше незнайомого ОСОБА_9 .
В цей час у ОСОБА_8 та у невстановленої особи, виник спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння будь-яким майном ОСОБА_9 , шляхом нападу, поєднаного із насильством небезпечним для здоров`я особи, реалізуючи який, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисних мотивів, за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, наздогнав та зупинив ОСОБА_10 .
Після цього ОСОБА_8 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, наніс один удар рукою в обличчя потерпілого, від якого ОСОБА_9 впав на землю та втратив свідомість. ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії разом з невстановленою особою, проявляючи жорстокість у відношенні до ОСОБА_9 , який лежав на спині, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, стали наносити удари ногами по голові та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку експерта ХОБСМЕ № 2711-ая/16 від 25.05.2016р. - забиту рану на голові, наскрізну забиту - рвану рану на верхній губі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що ОСОБА_9 лежав без свідомості на землі, ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, заволоділи майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Меіzu М 571», вартістю 3824 грн. та срібним ланцюжком, вартістю 484 грн. 40 коп., після чого, зникли з місця скоєння злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
В результаті вчиненого розбою ОСОБА_8 разом із невстановленою особою, завдали потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4308 грн. 40 коп., що підтверджено висновком судово - товарознавчої експертизи № 2803 від 13.06.2016 року.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрити за відсутності в його діях складу злочину. В обґрунтування свого апеляційного прохання апелянт посилається на те, суд дійшов хибного висновку про те що ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, оскільки жоден свідок не підтвердив такі обставини в суді першої інстанції. Крім того, на думку апелянта, в діях обвинуваченого відсутній і розбій, оскільки його дії відповідають кваліфікації за ч.1. ст. 125 КК України. Внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, на думку апелянта вирок районного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого необхідно закрити.
Прокурор у відповідності до норм ст. 403 КПК України до закінчення апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну свою скаргу та просили закрити кримінальне провадження, а також пояснення прокурора, який посилався на законність та обґрунтованість вироку, заперечуючи стосовно задоволення апеляції захисника, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст. 187 КК України, а саме внаслідок відсутності попередньої змови на вчинення грабежу потерпілого ОСОБА_9 групою осіб є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, в тому числі за участю сторони захисту, на які суд обґрунтовано та вмотивовано послався в мотивувальній частині оскаржуваного вироку.

Зокрема це показання потерпілого ОСОБА_9 про те 05 травня 2016 року, приблизно о 22 - 30 год., він перебував поблизу будинку де мешкає, розташованого на вул. Конторській в м. Харкові. До нього підійшли двоє невідомих хлопців, які були нетверезі, та між ними зав`язався словесний конфлікт. Після чого, один з хлопців, який був одягнений у синій спортивний костюм, як він дізнався пізніше ОСОБА_8 , наніс йому удар рукою в обличчя, від якого він впав на землю. Коли він лежав на землі, ОСОБА_8 разом із іншим хлопцем почали наносити йому удари ногами по голові та тулубу, від чого він почав втрачати свідомість, однак відчув, що з нього знімають куртку, після чого втратив на де який час свідомість. Коли він отямився, побачив своїх рідних та сусідів, на ньому не було шкіряної куртки, в який був мобільний телефон «Меіzu», а також з шиї зник срібний ланцюжок, вагою близько 40 грамів. Хтось викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Коли він перебував у кареті швидкої допомоги, його знайомий підвів одного з нападників, якого затримав. Після цього його доставили у лікарню де прооперували, наклали кілька швів на голові.

Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_11 , який став очевидцем нападу двох невідомих йому осіб, пояснив в судовому засіданні, що він 05 травня 2016 року, приблизно о 23 год. вийшов покурити на двір, після чого почув галас сусідки ОСОБА_12 , підійшов ближче та побачив свого сусіда ОСОБА_9 , який лежав на асфальті, поруч із ним він побачив двох хлопців, один з яких, наніс удар ногою по тулубу ОСОБА_9 . Через крики сусідки ці двоє хлопців почали тікати в напрямку вул. Ярославської, один з них зупинився біля нього, сказав щоб він не ліз та побіг за іншим.
Також спростовують доводи захисника решта показань свідків:
ОСОБА_12 , яка надала пояснення в суді першої інстанції, що 05 травня 2016 року пізно у вечорі вона бачила як двоє хлопців, один з яких був одягнений у спортивний костюм, били її сусіда ОСОБА_9 , а саме хлопець у спортивному костюмі вдарив ОСОБА_9 у обличчя, від чого останній впав на землю та втратив свідомість, а хлопці почали щось шукати у ОСОБА_9 . Побачивши це, вона почала кричати та побачила, як ці хлопці побігли в сторону «Москалівського мосту». До ОСОБА_9 підійшли люди, які викликали швидку допомогу та поліцію;
ОСОБА_13 , який надав пояснення в суді першої інстанції , що 05 травня 2016 року у вечорі він вийшов на вулицю та побачив скупчення людей, серед яких був ОСОБА_9 з розбитим обличчям. Він спитав, що сталося, на що ОСОБА_9 повідомив, що на нього напало двоє чоловіків, побили його, забрали куртку, мобільний телефон та втекли у бік вул. Конєва. Він побіг в тому ж напрямку та приблизно через 300 метрів побачив чоловіка, який підходив під опис, наданий ОСОБА_9 , цей чоловік сидів на бордюрі та тяжко дихав, він запропонував йому допомогу, після чого цей чоловік намагався вдарити його, але він довів його до карети швидкої допомоги де знаходився ОСОБА_9 .. До них підійшли інші люди, які допомогли затримати хлопця, який виривався від нього. Коли вони підвели цього чоловіка до швидкої, ОСОБА_9 сказав, що це один з нападників.Після цього викликали поліцію та він дізнався, що його сусід ОСОБА_14 затримав одного з нападників.

Зазначені показання, зважаючи на їх безпосередне отримання судом в судовому засіданні, а також рівень їх аргументованості, колегія суддів вважає належними, допустими, переконливими та послідовними, вони узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи. Свідки та потерпілий у своїх показаннях чітко та логічно пояснили, що обвинувачений разом з невстановленою особою здійснив напад на потерпілого, під час якого відбулося відкрите заволодіння вказаними особами майном ОСОБА_9 ..

Також суд дослідив решту належних та допустимих доказів, відповідно до яких 6 травня 2016 року потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_13 впізнали ОСОБА_8 як особу, яка 06.05.2016 року напала на ОСОБА_9 ..
Апелянтом не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей, а незгода захисника з оцінкою цих доказів ґрунтується лише на його припущеннях, оскільки він не був очевидцем події, що інкримінується обвинуваченому.

За таких обставин, колегія суддів ставиться критично до пояснень ОСОБА_8 , які він надавав в суді першої інстанції, а також в суді апеляційної інстанції, про його непричетність до нападу на ОСОБА_9 , оскільки за його ж поясненнями він був присутнім на місці події в зазначений день та час коли стався напад згідно обвинувачення, визнаного судом доведеним, але не вчиняв ніяких протизаконних дій стосовно потерпілого, не наносив йому удари. Проте такі твердження в повному обсязі спростовуються вищенаведеними показаннями свідків та потерпілого. За таких обставин у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів докази на які суд послався у мотивувальній частині вироку.

Вищезазначені відомості, на які суд послався як на докази в мотивувальній частині вироку, беззаперечно доводять факт нападу двох осіб, серед яких був ОСОБА_8 та невстановлена особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, які діяли узгоджено між собою, переслідуючи корисливий мотив, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесні ушкодження внаслідок цього нападу. Після чого ОСОБА_8 був затриманий одразу ж після вчинення нападу.

Колегія суддів, аналізуючи поведінку двох осіб, хронологію подій, наявність свідків, дійшла висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 187 КК України а саме напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб повністю знайшла своє підтвердження як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду вироку в суді апеляційної інстанції.

Більш того, обвинувачений не зміг чітко та логічно пояснити, за яких підстав його родичі відшкодували до ухвалення вироку суду першої інстанції матеріальну і моральну шкоду потерпілому в розмірі 23 тисяч гривень, про що своєчасно суду повідомив потерпілий та що не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_8 .

З огляду на викладене, апеляційні доводи захисника, щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, внаслідок відсутності доказів його причетності до нападу на потерпілого є необґрунтованими, що обумовлює відмову в задоволенні поданої апеляційної скарги.

Отже версія та доводи обвинуваченого та його захисника про незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

Поряд з цим, перевіривши законність вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50,65, 66, 67 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував дані про особу обвинуваченого, та правильно встановив та врахував обставину що пом`якшує та обставину, що обтяжує покарання. При цьому належить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім покаранням для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування або зміни вироку, з урахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4