Дата документу Справа № 310/4862/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/4862/17 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/1349/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
апелянта ОСОБА_7 ,
представника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 серпня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та накладено арешт на вилучені 4 серпня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , системний блок «HuntKey», з тильної сторони якого мається надпис «АС 230V-/4A/50Hz», та грошові кошти в сумі 500 доларів США, якими володіли, розпоряджалися та користувалися ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002542 від 02.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, до слідчого судді звернувся слідчий з погодженим з прокурором клопотанням про арешт вказаного майна.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що посадові особи ДП ЛОП "Агарський мис" в період часу з травня місяця 2017 року по теперішній час, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для самих себе, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, використовуючи майновий корпус пансіонату, здають номерний фонд закладу за грошові кошти, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, з 2015 року ДП ЛОП «Агарський мис» не функціонує за своїм профільним призначенням, у зв`язку з наявною заборгованістю підприємства по виплаті обов`язкових фінансових відрахувань до пенсійного фонду України та не сплатою податку за користування прилеглою земельною ділянкою. Державною виконавчою службою України в рамках виконавчих проваджень накладені обтяження на житлово-майновий комплекс закладу та арештовані рахунки підприємства. Вказаний лікувально-оздоровчій заклад формально не працює у зв`язку з відсутністю державного фінансування для погашення наявних заборгованостей та проведення необхідних господарських робіт для використання пансіонату з додержанням необхідних вимог чинного законодавства України. Крім цього, керівництвом закладу не вживаються відповідні заходи реагування направлені на зняття арештів та інших фінансових обтяжень для подальшого відновлення роботи державного підприємства.

В липні 2017 року до виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшов лист від директора ДП ЛОП «Агарський мис» ОСОБА_12 з повідомленням про те, що під час поточного курортного сезону пансіонат «Агарський мис» працювати не буде у зв`язку з наявними обставинами, які унеможливлюють функціонування закладу за своїм профільним призначенням. На підставі вказаного листа курортний відділ виконкому БМР не нараховує курортний збір для ДП ЛОП «Агарський мис».

Вищезазначене свідчить про те, що директор ЛП «Агарський мис» ОСОБА_12 вступив в злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та організували незаконну господарську діяльність закладу, дохід від якої отримують в свою користь.

Крім того, на території ДП ЛОП «Агарський мис» ведуться роботи з забезпечення діяльності пансіонату. Наймані особи, які на сьогодні працюють на вказаному державному підприємстві, офіційно не працевлаштовані.

В мережі Інтернет розміщені рекламні оголошення з інформацією про можливість оренди номерів ДП ЛОП «Агарський мис» для відпочинку, вартість яких становить від 150 гривень до 250 гривень за добу з однієї персони. Для підтвердження бронювання номерів закладу, ОСОБА_10 (дружина ОСОБА_11 ) зобов`язує клієнтів закладу відправити задаток на банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_11 .

Витяг з кримінального провадження №0002542 свідчить про те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 02.07.2017 року з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ДП «Агарський мис» знаходячись у злочинній змові з іншими особами, причетні до використання майнового корпусу пансіонату, що завдає майнові збитки державі.

Відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.08.2017 надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, речей та документів, що мають значення для досудового розслідування, можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень та які можуть бути доказами під час досудового розслідування, а саме: документів, що мають відношення до незаконного використання майнових комплексів підприємства, оплати наданих послуг, не надання грошових коштів в дохід державі (договори, ордери, квитанції, журнали та інш.); інших речей (печатки, штампи, документи, комп`ютери, ноутбуки, інші електронні носії інформації, флеш-карти, та інше), якими можливо користується ОСОБА_10 для незаконного заволодіння бюджетних коштів, використовуючи майнові корпуси підприємства, грошові кошти, отримані злочинним шляхом, мобільними терміналами (телефони), якими користується ОСОБА_10 (для зв`язку зі своїми спільниками в т.ч. через програмні засоби Viber, WatsApp, тощо) для незаконного заволодіння бюджетних коштів, використовуючи майнові корпуси підприємства, знарядь злочину і будь-яких інших речей, предметів, документів, цінностей, здобутих злочинним шляхом або тих, що заборонені в обігу, а також тих, які мають значення для встановлення істини у провадженні, у т.ч. магнітні та електронні засоби зберігання та передачі інформації, які використовувались у злочинній діяльності, чорнові записи щодо такої діяльності, печатки, штампи, незаповнені бланки з відбитками печаток, блокноти, записні книжки, комп`ютерну техніку, карти пам`яті, флеш накопичувачі, грошові кошти, отримані злочинним шляхом, тощо.

Вилучені в ході проведення обшуку 4 серпня 2017 року системний блок «HuntKey», з тильної сторони якого мається надпис «AC 230V-/4A/50Hz» та грошові кошти в сумі 500 доларів США відносяться до переліку речей, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Прокурор посилаючись на те, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження тощо просив клопотання задовольнити.

Зазначене клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею та накладено арешт на вказане в клопотанні майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що саме вона є власником 500 доларів США, які були вилучені в ході обшуку, та не погоджується з рішенням слідчого судді в частині накладення на них арешту.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки при розгляді слідчим суддею клопотання про накладення арешту вона не була присутня, про існування ухвали дізналася лише 10 листопада 2017 року.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи вищевказане положення, а також те, що клопотання слідчого розглядалося без участі заінтересованих осіб, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення їм копії ухвали, даних, які спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 дізналася про існування ухвали 10 листопада 2017 року, матеріали справи не містять, апеляційна скарга була відправлена поштою наступного дня, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був, тому апеляційна скарга підлягає розгляду.
Заслухавши доповідача по справі, апелянта, яка наполягала на задоволенні її апеляційної скарги зазначила, що вилучені в ході обшуку грошові кошти належать їй особисто, які вона мала при собі під час обшуку, який вже завершувався на час, коли вона зайшла до квартири батьків, вислухавши представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка апеляційну скаргу підтримала та вважала, що у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вказані грошові кошти, які жодного відношення до кримінального провадження не мають, є особистою власністю ОСОБА_7 і буд-які докази на спростування цього слідчим суду не надано, вислухавши прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з тих підстав що ОСОБА_7 також не надано переконливих доказів на доведення того, що ці гроші є її особистою власністю, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

З клопотання слідчого вбачається, що метою накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку, а саме на системний блок та грошові кошти в сумі 500 доларів США є збереження їх в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України для досягнення мети збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, у слідчого судді не було достатніх підстав вважати, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти в сумі 500 доларів США відповідають вказаним критеріям в даному кримінальному провадженні.

Так з доданого до клопотання слідчого протоколу обшуку від 4 серпня 2017 року вбачається, що проведений він за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 .

За змістом вказаного протоколу вже по завершенню обшуку до вказаного приміщення прийшла ОСОБА_7 та пояснила, що кожного дня забирає з собою коробку, в якій знаходяться 500 доларів США, вказані грошові кошти були нею видані, оскільки вона принесла їх з собою до квартири під час проведення обшуку, грошові кошти були вилучені (а.с. 12-15).

Вказані відомості з протоколу обшуку свідчать на користь тверджень апелянта з приводу того, що вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання її батьків грошові кошти є її особистою власністю та відношення до кримінального провадження не мають. Жодних переконливих відомостей на спростування таких тверджень апелянта клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять, матеріали провадження також не містять відомостей на підтвердження того, що саме ці грошові кошти здобуті злочинним шляхом, а відповідно доводи слідчого з цього приводу є нічім не підтвердженими припущеннями.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що в клопотанні слідчого не зазначено та доданими до нього письмовими доказами не доведено, що вилучені грошові кошти дійсно є майном, яке відповідає критерію, зазначеному у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України і є підстави вважати, що вони є майном, набутим кримінально протиправним шляхом, і відповідно можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного колегія суддів, погоджуючись з доводами апеляційної скарги, приходить до висновку, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 500 доларів США підлягає скасуванню.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 8 серпня 2017 року в частині накладення арешту на вилучені під час проведення 4 серпня 2017 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 500 доларів США, скасувати.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4