Справа № 504/2748/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2017 р. смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в смт. Доброслав кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого повну загальну середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , радіотелеграфіста розвідувального взводу З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), старшого солдата

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,

встановив:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 30.08.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію. 30.08.2014 ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня, ОСОБА_4 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та наказом командира зазначеної військової частини (по стройовій частині) призначено на посаду радіотелеграфіста розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ). Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. Відтак, з 30.08.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до подальшого місця проходження військової служби, тобто військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби. У період з 27.11.2014 року по 16.12.2014 року знаходився на лікуванні у Військово - медичному клінічному центрі Південного регіону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, 16.12.2014 року старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді радіотелеграфіста військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), умисно, з метою ухилитися від військової служби не з`явився з Військово медичного клінічного центру Південного регіону на службу до розташування зазначеної військової частини, що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Правова кваліфікація вчиненого злочину ч. 1 ст. 408 КК України, а саме - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.1 ст.408 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він, 16.12.2014 року будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, проходячи її на посаді радіотелеграфіста розвідувального взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), у військовому званні старший солдат, умисно, не з`явився з Військово - медичного клінічного центру Південного регіону на службу до розташування зазначеної військової частини, що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби.
Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо.

Згідно ст. 12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1