У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу
05.04.2018р. колегія суддів Городоцького районного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні на
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, що значиться зареєстрованим та проживав до затримання на АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, -
в с т а н о в и л а :
ухвалою колегії суддів Городоцького районного суду Львівської області від 09.02.2018р. ОСОБА_8 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, до 09 квітня 2018 року включно, з визначенням застави 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 969 100 грн.
Прокурор ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 діб, визначивши заставу у розмірі 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мотивуючи тим, що ризики, які стали підставою для обрання останньому такого запобіжного заходу продовжують існувати, що завершити кримінальне провадження до 09.04.2018р. є неможливо, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні особливо тяжких, суспільно небезпечних злочинів, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, інше.
Захисники ОСОБА_6 заперечив клопотання прокурора про продовження обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , як необґрунтоване.
Захисник ОСОБА_7 просить про зміну запобіжного заходу та зменшення розміру застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_8 висловився на підтримання позицій захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , клопотання прокурора вважає безпідставним.
Вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, захисників, обвинуваченого, колегія суддів доходить наступного висновку.
За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє увязнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому звертається увага, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15 , ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, що класифікуються як особливо тяжкі злочини, за які передбачені покарання виключно у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Інкриміновані у вину ОСОБА_8 злочини мають значний ступінь суспільної небезпеки.
У цьому кримінальному провадженні не допитано усіх свідків, не досліджено письмових та речових доказів, а тому, є підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду та впливати на свідків з метою зміни показань.

ОСОБА_8 не одружений, постійного місця праці не має, дітей та інших осіб не утримує, що також свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватись від суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ризики, які слугували підставами для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тримання його під вартою є виправданим та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, що надасть можливість в найкоротші строки завершити його судовий розгляд.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість клопотання сторони обвинувачення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою на умовах, визначених в ухвалі колегії суддів Городоцького районного суду Львівської області від 09.02.2018р. щодо обрання запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Покликання обвинуваченого та його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів які інкримінуються ОСОБА_8 , недоведеність прокурором ризиків передбачених ст.177 КПК України, переконання, що підзахисний не буде переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, інше, суд оцінює як непереконливі і такі, що не можуть слугувати підставою до відмови у задоволенні клопотання прокурора чи зміни запобіжного заходу в тому числі і зменшення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 03.06.2018р. включно та на умовах, визначених в ухвалі колегії суддів Городоцького районного суду Львівської області від 09.02.2018р. щодо визначення розміру застави.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3