Провадження №1-кс/537/618/2014
Справа № 537/3467/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2014 року слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність першого заступника прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, де просить зобов`язати першого заступника прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 дати письмову вказівку слідчому СВ Крюківського ВМ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 про повернення йому незаконно тимчасово вилученого майна, а саме, виробів з металу, які зберігалися у його домоволодінні і знаходяться на зберіганні у ПП ОСОБА_8 , про що його офіційно повідомити.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказав, що 25.03.2014 року при огляді його домоволодіння були вилучені вироби з металу, які знаходилися у нього у дворі та були передані йому для зберігання іншою особою, приватним підприємцем, якого він вказати на даний час не бажає. Огляд проводився за ухвалою слідчого судді та з метою виявлення викраденого майна, а саме, каналізаційного люку, належного Кременчуцькому підрядному спеціалізованому шляхово-ремонтно-будівельному управлінню, який не був виявлений при огляді. Як було йому пояснено слідчим, матеріали за фактом вилучення у нього виробів з металу виділені з матеріалів кримінального провадження, за яким виносилася ухвала про огляд, та розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України. Вважає, що тимчасове вилучення майна у нього, як у особи, яка не є підозрюваною у вчиненні злочину, проведено незаконно. В квітні цього року він подав скаргу до прокуратури Полтавської області на незаконні дії органу дізнання та досудового слідства з проханням повернути незаконно вилучене майно. 17.06.2014 року на вказану скаргу він отримав відповідь першого заступника прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 , згідно з якою проведеною перевіркою порушень вимог кримінального процесуального Кодексу не виявлено, з чим він категорично не згоден.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, на її обґрунтування додатково вказав, що вважає, що тимчасове вилучення майна, що перебувало у володінні скаржника, проведено без законних підстав, оскільки ОСОБА_3 не є підозрюваним у справі. Крім того, зазначив, що дозвіл на тимчасове вилучення виробів із металу, крім каналізаційного люку, судом не надавався, а отже, речові докази отриманні незаконним шляхом. Арешт на вилучене майно судом також не накладався. Що стосується суб`єкта оскарження, то просив взяти до уваги, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії, рішення чи бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Пунктом 15 ст.3 КПК визначено, що прокурором є в тому числі перші заступники прокурорів міст, які діють у межах повноважень, визначених цим Кодексом, при цьому саме перший заступник прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 надавала відповідь на скаргу ОСОБА_3 , якою відмовлено у поверненні майна.
Прокурор прокуратури м. Кременчука ОСОБА_5 в судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити, вказав, що перший заступник прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 не є процесуальним керівником у справі, процесуальне керівництво здійснюється ним. Всі дії органу досудового слідства були вчинені відповідно до закону.
Вислухавши скаржника, адвоката, прокурора, дослідивши матеріали, додані до скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно п.1 ч.1 ст.. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена в тому числі бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогими ст..169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.03.2014 року, винесеною в межах кримінального провадження № 0000258, надано слідчому дозвіл на проведення огляду території домоволодіння та господарських будівель, розташованих на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою виявлення викраденого майна, а саме каналізаційного люку, належного Кременчуцькому підрядному спеціалізованому шляхово-ремонтно-будівельному управлінню. Зі змісту ухвали вбачається, що вказаним домоволодінням фактично користується скаржник ОСОБА_3 , що ним підтверджено у судовому засіданні.
Згідно протоколу огляду місця події від 25.03.2014 року з місця події вилучено металеві ваги, брухт чорного металу вагою 5650 кг та кольорового металу вагою 122 кг.
Одночасно відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР, оскільки, як достовірно встановлено, з 25.03.2014 року в провадженні слідчого Крюківського ВМ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження № 0000411, внесене до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України. Процесуальне керівництво досудовим слідством здійснює прокурор ОСОБА_5 . Згідно витягу з кримінального провадження, 25.03.2014 року під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено металеві ваги, брухт чорного металу вагою 5650 кг та кольорового металу вагою 122 кг.
На час розгляду скарги будь-яку особу про підозру не повідомлено, досудове слідство не закінчено.
Під тимчасовим вилученням майна, відповідно до ст..167 КПК України, розуміють фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
В силу ч.2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.. 169 цього Кодексу тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Отже, як встановлено слідчим суддею, тимчасове вилучення майна здійснювалося під час огляду, дозвіл на який надавався в установленому законом порядку. При цьому, згідно долучених до клопотання письмових доказів, постановою слідчого СВ Крюківського ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 від 26.03.2014 року, вилучене під час огляду території домоволодіння майно: металеві ваги № ВТ 4014-500Ш та № РП 200Ш(3), брухт чорного металу вагою 5650 кг та кольорового металу вагою 122 кг визнані речовими доказами та приєднані до кримінального провадження № 0000411.
Таким чином, з моменту визнання вказаного майна речовим доказом в справі статус цього майна змінився. Висновок щодо належності та допустимості даних речових доказів слідчим суддею не вирішується.
Відповідно до ст..98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ст..100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
На даний час власник вилученого майна досудовим слідством не встановлений, скаржник відмовляється повідомити слідчому судді ким передано вилучене майно йому на зберігання та на якій правовій підставі.
Згідно з п.7 ст.100 КПК України, яка регулює зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них, виключно у випадках, передбачених пунктами 2-4 частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171-173 цього Кодексу.
Тобто, з клопотанням про арешт майна, яке визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді лише у випадках, якщо таке майно передається для реалізації, знищується або передається для його технологічної переробки.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вилучене за місцем проживання скаржника під час огляду майно не підлягає поверненню.
Крім цього, слідчий суддя зазначає, що в силу п.4 ч.2 ст.36 КПК України повноваження доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом, відноситься виключно до повноважень прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. В даному кримінальному провадженні процесуальним керівником є прокурор ОСОБА_5 , а не заступник прокурора м. Кременчука ОСОБА_6 .
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст..ст.303 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1