Справа № 755/9792/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0007602 від 01.06.2017 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-30.11.2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 - годин виправних робіт;
-06.12.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
-18.03.2014 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, 69,71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі; звільненого 09.07.2015 року умовно-достроково, на 3 місяці 16 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 01.06.2017 року о 16 годині 00 хвилини знаходячись біля будинку №25 по вулиці Краківській у місті Києві, помітив раніше незнайому громадянку ОСОБА_6 , яка йшла попереду нього в попутному напрямку. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання золотий ланцюжок на якому знаходився золотий хрестик, що висіли на шиї у ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов зі спини до громадянки ОСОБА_6 , та своєю правою рукою зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок вартістю 6000 гривень, на якому знаходився золотий хрестик вартістю 2400 гривень.

В цей час, протиправні дії ОСОБА_5 були помічені працівником поліції, усвідомлюючи це, ОСОБА_5 , виконавши усі дії необхідні дії, направлені на реалізацію свого злочинного умислу, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, почав тікати у напрямку будівельного майданчику, що розташований поруч з будинком №25 по вул.Краківській у місті Києві, з викраденим майном, однак свій злочинний умисел не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений працівником поліції, який почав наздоганяти останнього, з метою затримання. Крім того, ОСОБА_5 з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин, викинув викрадені золоті прикраси у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину. Поряд з цим обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив його суворо не карати та застосувати до нього положення ст.69 КК України.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Винність ОСОБА_5 який не оспорював фактичні обставини справи знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлені.
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 не вчиняв ніяких дій на відшкодування потерпілій ОСОБА_6 завданої матеріальної шкоди, поряд з цим вчинив новий корисливий злочин будучи раніше судимим за аналогічні злочини, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України, крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.186ч.2 КК України.

Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання останнього з 01.06.2017 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , суд згідно положень ч.1 ст. 326 КПК України, залишає без розгляду. При цьому враховує, що остання в судові засідання жодного разу не з`явилась, клопотань про розгляд позову за її відсутності не надавала.

Разом з тим суд роз`яснює потерпілій, що згідно ч. 7. ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 01 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 - залишити без розгляду.
Запобіжний захід обраний щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , обчислювати з 01.06.2017 року.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: