Справа № 126/3962/13-к
Провадження №11/772/23/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 грудня 2017 рокум. Вінниця
При новому розгляді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 Бершадським районним судом Вінницької області постановлено вирок від 11 серпня 2017 року, яким виправдано ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України за недоведеністю у його вчиненні.
Не погодившись з вироком суду потерпіла ОСОБА_5 подала апеляцію в якій, просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді виправних робіт строком на один рік.
Інші учасники апеляцій не подавали.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2017 року апеляцію потерпілої залишено без задоволення, вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2017 року без змін.
У зв`язку з незгодою з рішенням апеляційного суду, виконую свій професійний обов`язок, передбачений ст. 339 КПК України (1960 р.), і викладаю окрему думку стосовно прийнятого рішення.
З мотивами винесеного рішення не погоджуюсь з наступних підстав.
Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КК України (1960 р.) не виконав вказівок суду апеляційної та касаційної інстанції, викладених в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 серпня 2013 року та Апеляційного суду Вінницької області від 8 червня 2016 року.
Належним чином не перевірив доводи потерпілої ОСОБА_5 щодо невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінальної справи щодо оцінки доказів, не навів обґрунтованих мотивів та висновків щодо недоведеності вини ОСОБА_4 .
Фактично суд першої інстанції не провів об`єктивного розгляду та виніс вирок фактично тотожний змісту скасованого вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 2 лютого 2016 року.
Висновки суду щодо недоведеності участі у вчиненні злочину ґрунтуються на висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 214-к від 16 вересня 2015 року.
Проте в матеріалах кримінальної справи існують два висновки експертизи № 214-к від 16 вересня 2015 року та №274/46 від 29 грудня 2010 року, які містять протиріччя.
Потерпіла ОСОБА_5 заявляла клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, яке судом було відхилено (а.с. 10 т. 5).
Судом першої інстанції не наведено доводів щодо пояснень свідків, не проаналізовано чому суд не прийняв їх до уваги. Також не наведено мотиви, з яких суд відкинув одні докази, а інші прийняв до уваги, не надав оцінку кожному із них, що є істотним порушенням вимог закону.
Кримінальну справу суд розглянув формально та поверхово, чим порушив встановлене ч. 1 с. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право потерпілої на справедливий суд.
Вирок суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Висновки суду щодо недоведеності участі у вчиненні ОСОБА_4 злочину є передчасними.
Виходячи з зазначеного, вважаю доводи апеляції потерпілої щодо невідповідності вироку положенням ст. 368, 370, 371 КПК України (1960 р.) обґрунтованими і підлягають в цій частині задоволенню.
Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, оскільки в суді апеляційної інстанції судове слідство не проводилось та клопотання заявлено не було.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2