Справа № 159/4879/17
Провадження № 1-кп/159/86/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ковелі кримінальне провадження №0002469, внесенене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2017 року, яке надійшло до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, українця та громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи зобов`язаний згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2011 року сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, в період з 01.05.2016 року по 01.06.2017 року злісно ухилявся від сплати аліментів, на неодноразові попередження державного виконавця про необхідність працевлаштуватися з метою сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі несплати таких коштів не реагував, не працевлаштовувався та заходів по працевлаштуванню не вживав, у Ковельський центр зайнятості з метою працевлаштування не звертався, у добровільному порядку рішення суду не виконував та не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого за вищевказаний період часу виникла заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння визнав повністю та показав суду наступне. Дійсно за рішенням суду він повинен був сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки, однак, у вище згаданий період часу з травня 2016 року і по червень 2017 року він ніде офіційно не працював, однак, неофіційно підзаробляв тимчасовими заробітками, проте, у вказаний період часу не сплачував аліментів на утримання дитини, оскільки за місцем його неофіційної роботи йому фактично не сплачували заробітну плату. Доказів на підтвердження таких своїх показів суду надати не може. Не заперечує, що офіційно через центр зайнятості населення він не намагався працевлаштуватись з метою сплати заборгованості по аліментах, хоча неодноразово попереджався державним виконавцем про необхідність сплатити аліменти. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у скоєнні інкримінованого йому діяння повністю доведена і показами потерпілої ОСОБА_5 яка підтвердила суду про те, що в період часу з травня 2016 року і по червень 2017 року її бувший чоловік ОСОБА_4 не сплачував їй аліменти по рішенню суду на утримання їх спільної дитини дочки ОСОБА_8 , вихованням та утриманням дитини в добровільному порядку обвинувачений також не займається, в результаті чого за вказаний період часу виникла заборгованість по аліментам в сумі 6500 грн.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) доведена і іншими зібраними у даному кримінальному провадженні доказами, фактичні обставини щодо яких не оспорюються учасниками судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України.

При обранні міри кримінального покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, - та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить повне визнання ним своєї вини та щире каяття у скоєному.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, судом враховується і те, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимим, на даний час обвинувачений офіційно не працевлаштований, а також враховує те, що потерпіла настоює на суворому покаранні обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає, що доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого є призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України.

Міра запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обиралась і підстави для обрання такого заходу на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГоловуючаОСОБА_1