Справа № 183/6293/16
№ 1-кп/183/268/17
В И Р О К
іменем України
29 листопада 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000381 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.04.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 21.01.2014 року Борщевським районним судом Тернопільської області ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 01.03.2016 року Борщевським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185, ст.69 КК України до 240 годин громадський робіт, зміненого вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 08.06.2016 в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 10.04.2017 року Борщевським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст.263, ст.71, ч.5 ст. 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
02 березня 2015 року наказом № 49 командира військової частини (по стройовій частині) польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду сапера 1 інженерно - саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Однак, 27 квітня 2015 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_2 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 22 червня 2016 року, коли ОСОБА_5 було затримано на виконання вироку Апеляційного суду Тернопільської області від 08.06.2016 року.
Таким чином у період з 27 квітня 2015 року по 22 червня 2016 року, солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин та незаконно перебував поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що 28 січня 2015 року він прибув на Яворівський полігон, а 02 березня 2015 року його зарахували до особового складу військової частини НОМЕР_2 та через 2 дні він поїхав в зону АТО в Луганську область. Приблизно через місяць він повернувся з зони АТО до військової частини та одразу знову поїхав в зону АТО в АДРЕСА_1 . На початку квітня він захворів та потрапив в Красногвардійський госпіталь. Після чого, його направили у воєнний госпіталь в м. Дніпро, де лікар при виписці надав рекомендацію про відпустку строком на 10 діб. Він повернувся до військової частини та звернувся до командира про надання йому відпустки, а отримавши відмову, 27 квітня 2015 року він самостійно без дозволу командування військової частини поїхав до міста, маючи повернутися до військової частини через три дні, однак у зв`язку з тим, що захворіли діти і потрібні були кошти на їх лікування, він поїхав додому, де і залишився та не повернувся до військової частини. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує його щире каяття, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.104,108,109,119,121), на даний час, за місцем відбуття покарання характеризується позитивно (а.п.128-129), має заохочення (а.п.130), має на утриманні неповнолітніх дітей, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Однак, він є особою, що раніше судима, за місцем служби характеризується негативно (а.п.122), скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, на даний час відбуває покарання за попереднім вироком суду (а.п.99-103), а тому, аналізуючи всі вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 ст.75 КК України є неможливим, і виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд вважає необхідним призначити йому покарання виключно у вигляді реального позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з не відбутою частиною покарання, призначеного вироком Борщевського районного суду Тернопільської області від 10.04.2017 року остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчий установі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 22 червня 2016 року.
Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1