У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011285 від 12 серпня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.04.2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 122 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.12.2007 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.309, ст. 395 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

- 13.05.2014 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 23.09.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 395, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 03.03.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 30.12.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 28.09.2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.
Захисник та обвинувачений не заперечували щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід до ОСОБА_6 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 6 років позбавлення волі раніше неодноразово судимий, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може ухилитись від суду, незаконно впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.
Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14 січня 2018 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: