Справа № 675/132/18
Провадження № 1-в/675/55/2018
У Х В А Л А

"02" лютого 2018 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
За участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» - ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Ізяслав клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення за період з 12 січня 2015 року по 17 березня 2015 року у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року.
У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, пояснив, що він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі на підставі вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року. Він звернувся до вказаного суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. 17.03.2015 року ухвалою Апеляційного суду Волинської області ухвалу Локачинського районного суду від 27.01.2015 року, якою заява про перегляд вироку Нововолинського міського суду від 27.11.2013 року за нововиявленими обставинами повернута засудженому ОСОБА_5 , залишена без змін. А тому час його перебування в СІЗО м.Луцька з 12.01.2015 року по 17.03.2015 року під час розгляду його заяви про перегляд вироку Нововолинського міського суду від 27.11.2013 року слід зарахувати в строк відбування покарання за правилами, встановленими Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року.
Прокурор та представник установи виконання покарань висловились про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання.
Заслухавши пояснення засудженого, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , з`ясувавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів особової справи ОСОБА_5 слідує, що він відбуває покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27.11.2013 року за ст.ст. 187 ч.3, 357 ч.1, 70 ч.1 КК України, яким призначено покарання 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності. Зазначеним вироком на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.10.2009 року.
Також вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.08.2016 року на підставі ст.71 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України визначено порядок застосування покарання засудженому ОСОБА_5 за вироками Нововолинського міського суду Волинської області від 27.11.2013 року та Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.11.2013 року та остаточно визначено покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 грудня 2014 року за поданням голови Нововолинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2014 року направлено заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року на розгляд до Локачівського районного суду Волинської області.
Як слідує з ухвали Апеляційного суду Волинської області від 17.03.2015 року, ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 06.01.2015 року заява ОСОБА_5 була залишена без руху і йому запропоновано в семиденний строк з дня отримання копії ухвали виконати вимоги ст.462 КПК України щодо змісту заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Ухвалою цього ж суду від 27 січня 2015 року вказану заяву засудженого повернуто останньому в зв`язку з неусуненням недоліків заяви.
Згідно з ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 27 січня 2015 року без змін.
Відповідно до п.11 довідки №ПО О/С №359 засуджений ОСОБА_5 07.12.2014 року прибув до Луцького СІЗО з ВК №58, а 27.05.2015 року вибув.
Як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_5 , він просить суд зарахувати йому у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року строк перебування у слідчому ізоляторі м. Луцька Волинської області за період з 12 січня 2015 року по 17 березня 2015 року під час розгляду його заяви про перегляд вироку Нововолинського міського суду Волинської області від 27 листопада 2013 року за нововиявленими обставинами.
Разом з тим, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.02.2017 року по справі №675/1889/16-к відмовлено засудженому ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання про зарахування судом строку перебування у слідчому ізоляторі м. Луцька Волинської області в тому числі і за період з 11 грудня 2014 року по 09 квітня 2015 року у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року.
При постановленні вказаної ухвали від 01.02.2017 року судом враховано, що засуджений ОСОБА_5 перебував в СІЗО м.Луцька в тому числі в період з 12.01.2015 року по 17.03.2015 року під час розгляду його заяви про перегляд вироку Нововолинського міського суду від 27.11.2013 року за нововиявленими обставинами Локачинським районним судом та Апеляційним судом Волинської області.
Ухвала Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.02.2017 року по справі №675/1889/16-к була предметом апеляційного перегляду та набрала законної сили 27.06.2017 року.
Таким чином, у судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 раніше вже звертався до суду з аналогічним клопотанням з тих же самих підстав.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального судочинства є, зокрема, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ст.21 КПК України кожна особа має право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що особа має право на звернення до суду з відповідною заявою, клопотанням, тощо, а в разі незгоди з ухваленим судом рішенням - на апеляційний, касаційний перегляд її справи в випадках та в порядку, передбаченому чинним КПК України.
Чинним КПК України не передбачено можливості повторного звернення до суду при наявності судового рішення, що набрало чинності, з таким самим клопотанням, поданим з тих самих підстав з аналогічними вимогами.
Положеннями КПК України чітко не виписано, як повинен діяти суд першої інстанції за таких обставин.
У силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, згідно з якими вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ст.21 КПК України).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження за клопотанням ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України підлягає закриттю, оскільки питання, зазначене у його клопотанні, вже вирішувалося судом.
На думку суду, постановленням саме такого рішення у цій справі не буде порушено права і законні інтереси засудженого, який скористався своїм правом щодо апеляційного оскарження в передбаченому чинним КПК України порядку попереднього судового рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01.02.2017 року, яке раніше було ухвалене за наслідками розгляду аналогічного клопотання засудженого.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 21, 372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі за заявою засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення за період з 12 січня 2015 року по 17 березня 2015 року у строк покарання - закрити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1