ЄУН № 389/2184/17
Провадження № 1-кс/389/285/17
У Х В А Л А
20 вересня 2017 року Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,-
Підставою для закриття кримінального провадження стали зібрані слідчим докази. Так, в ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_8 як свідка 04.05.2017, під час якого він показав, що 28.05.2016 в морзі Знам`янської ЦРЛ він провів розтин трупа ОСОБА_9 , за результатами якого виніс висновок експерта №122 від 16.06.2016, згідно з яким причиною смерті останнього була механічна асфіксія через повішання. Під час розтину трупа він всі записи робив на чернетці. При оформленні акту висновку на комп`ютері використовував шаблон, однак, у зв`язку зі збоєм операційної системи персонального комп`ютера сталася помилка (стерлися дані в розділі висновку «Зовнішнє дослідження»). Під час друку висновку він не помітив, що внесені ним до шаблону зміни не збереглися. Чернетка, на якій він робив першочергові записи, також не збереглася. Після ексгумації трупа, причина смерті вказана у його висновку №122 від 16.06.2016 підтвердилася.
Також слідчим було допитано свідка ОСОБА_10 від 04.05.2017, під час якого вона вказала, що працює медичною сестрою в Знам`янському районному відділенні Кіровоградського ОБСМЕ. 28.05.2016 була присутньою при розтині трупа ОСОБА_9 , розтин якого проводив ОСОБА_8 . Під час розтину було дотримано всіх норм чинного законодавства. Чи були на тілі ОСОБА_9 тілесні ушкодження не пам`ятає, так як розтин проводився давно. При складанні експертом висновку присутня не була, сам висновок не бачила.
Слідчим був проведений і додатковий допит ОСОБА_8 в якості свідка від 21.06.2017, під час якого він до раніше наданих показань додав, що тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_9 при проведенні розтину не було. Розтин черепної порожнини трупа ОСОБА_9 не проводився за проханням родичів.
Крім того, в ході проведення досудового розслідування було проведено комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 , яка підтвердила, що причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія, як наслідок стиснення органів шиї петлею під дією ваги тіла при повішанні, про що свідчить наявність косо-висхідної странгуляційної борозни. Також, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, що маються на тілі ОСОБА_9 утворилися посмертно, тілесних ушкоджень, які могли утворитись при боротьбі та самообороні, не виявлено.
Разом з цим, не погоджуючись із висновками досудового розслідування, заявник вказує, що висновки експерта ОСОБА_8 , викладені у висновку експертизи № 122 від 16.06.2016 року абсолютно протирічать висновкам комісійної СМЕ, викладеним у висновку № 55 від 24.10.2016 року.
Так, по-перше, вона ніколи не відмовлялася від розтину черепної коробки та дослідження мозку, як це зазначено у висновку СМЕ № 122.
Крім того, у комісійному висновку СМЕ №55 зазначено, що на тілі померлого маються тілесні пошкодження у вигляді перелому кісток носа, та крововилив на скроні. Експерт ОСОБА_8 у своєму висновку відповідні ушкодження не відобразив.
У висновку комісійної СМЕ № 55 описано, що у висновку експерта № 122 від 16.06.2016 у розділі «зовнішнє дослідження» описано труп, який не відповідає зовнішнім та антропологічним даним загиблого ОСОБА_9 , та у висновку відсутні наявні на трупові тілесні пошкодження голови, носа щоки та скроні. Ці тілесні пошкодження зафіксовано також висновком СМЕ № 46 від 18.10.2016 року.
Тобто, на думку заявника навіть якщо допустити, що вміст висновку №122 змінився внаслідок комп`ютерного збою, то експерт Запольський допустив службову недбалість і повинен бути притягнутий за це до відповідальності.
На думку заявника, під час проведення судово - медичної експертизи № 122, було допущено чимало неприпустимих помилок, які вплинули на якість експертизи та призвели до необґрунтованого, а як наслідок невірного висновку щодо причини смерті. Так, всі тілесні ушкодження (в тому числі й посмертні) мають бути описані та сфотографовані. До висновку експерта ОСОБА_8 таких фотоданих не мається. Отже, виникають сумніви з приводу наявності переламу носа та тілесних ушкоджень на скроні, інших ушкоджень, їх утворення посмертно, оскільки достеменно фотоданими не доведена відсутність крововиливів в області переломів, посмертність їх утворення виходить лише зі слів експерта. Крім того, основною, чіткою морфологічною ознакою асфіксії крім утопления є плями Тард`є- це дрібні крововиливи під плеврою легень поодинокі чи в значній кількості з чіткими межами. Як видно з експертизи таке дослідження не проводилося взагалі.
Вищенаведене свідчить, що судово- медичний експерт проігнорував ознаки, які прямо вказували на наявність тілесних пошкоджень у трупа, тобто, діяв завідомо.
У своїй скарзі заявник також зазначила, що незважаючи на її численні звернення, копію оскаржуваної постанови вона отримала лише 30.08.2017 від прокурора Знам`янської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , у зв`язку з чим просить поновити строк оскарження постанови, так як вважає, що причина пропуску строку на це є поважною - про існування постанови та про її мотивування вона не знала.
Заявник та її представник у судовому засіданні підтримали скаргу, посилаючись на обставини у ній викладені.
Прокурор вказав на безпідставність доводів скарги, просив відмовити у її задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК скарга на рішення слідчого чи прокурора може бути подана особою протягом 10 днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про вручення потерпілій копії оскаржуваної постанови, а заявник вказує на те, що одержала її копію лише 30.08.2017 року.
Отже, за відсутності чітких документальних підтверджень пропуску встановленого строку, суд вважає, що підстави для констатації пропуску встановленого строку звернення до суду відсутні як і необхідність у їх поновленні.
Судом встановлено, що на підставі постанови старшого слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 28.05.2016 у приміщенні судово-медичної експертизи Знам`янського відділення СМЕ судово-медичний експерт ОСОБА_8 провів розтин трупа ОСОБА_9 , за результатами якого склав висновок експерта №122 від 16.06.2016, яким встановив, зокрема, що тілесних ушкоджень у трупа не виявлено, причина смерті механічна асфіксія через повішання, про що свідчать наступні морфологічні ознаки: наявність типової косо-висхідної странгуляційної борозни на шиї, незамкнутої з крововиливами в шкіру по ходу борозни, набряк та повнокров`я головного мозку, венозне повнокров`я внутрішніх органів. Крововиливи під шкіру по ходу борозни, а також у м`язи шиї в проекції борозни, спільно-асфіксичні ознаки вказують на прижиттєве утворення странгуляційної борозни.
Допитаний в ході досудового розслідування як свідок 04.05.2017 ОСОБА_8 показав, що 28.05.2016 в морзі Знам`янської ЦРЛ провів розтин трупа ОСОБА_9 . За результатами розтину виніс висновок експерта №122 від 16.06.2016, згідно з яким причиною смерті останнього була механічна асфіксія через повішання. Під час розтину трупа він всі записи робив на чернетці. При оформленні акту висновку на комп`ютері використовував шаблон, однак, у зв`язку зі збоєм операційної системи персонального комп`ютера сталася помилка (стерлися дані в розділі висновку «Зовнішнє дослідження»). Під час друку висновку він не помітив, що внесені ним до шаблону зміни не збереглися. Чернетка, на якій він робив першочергові записи, також не збереглася. Після ексгумації трупа, причина смерті вказана у його висновку №122 від 16.06.2016 підтвердилася.
Допитана як свідок 04.05.2017 ОСОБА_10 показала, що працює медичною сестрою в Знам`янському районному відділенні Кіровоградського ОБСМЕ, 28.05.2016 була присутньою під час розтину трупа ОСОБА_9 , розтин проводив ОСОБА_8 . Під час розтину було дотримано всіх норм чинного законодавства. Чи були на тілі ОСОБА_9 тілесні ушкодження не пам`ятає, так як розтин проводився давно. При складанні експертом висновку присутня не була, сам висновок не бачила.
Додатково допитаний як свідок 21.06.2017 ОСОБА_8 додав до раніше наданих показань, що тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_9 при проведенні розтину не було. Розтин черепної порожнини трупа ОСОБА_9 не проводився за проханням родичів.
24.10.2016 проведено комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_9 після його ексгумації, яка підтвердила, що причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія, як наслідок стиснення органів шиї петлею під дією ваги тіла при повішанні, про що свідчить наявність косо-висхідної замкнутої странгуляційної борозни. Водночас, комісійною СМЕ виявлено уламковий перелом кісток носу, без крововиливу в м`які тканини згідно гістологічного дослідження м`яких тканин з даної ділянки перелому має виражений посмертний аутоліз тканин, без крововиливів; виявлена ділянка в м`яких тканинах в лівій скроневій ділянці голови згідно гістологічного дослідження м`яких тканин з даної ділянки має виражений посмертний аутоліз тканини, без крововиливів. Також комісію СМЕ встановлено наявність невідповідностей у висновку експерта № 122 від 16.06.2016 року в зовнішньому дослідженні трупа ОСОБА_9 щодо зросту, опису зубів. Тілесних ушкоджень, які могли утворитись при боротьбі та самообороні, не виявлено.
Разом з цим, комісійною СМЕ встановлено, що розтин голови та дослідження головного мозку при проведенні експертизи ОСОБА_8 не проводились. В той же час, в експертному висновку № 122 наводиться опис органів порожнини черепа.
Згідно Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, внутрішнє дослідження трупа обов`язково повинно включати розтин порожнини черепа, грудної і черевної порожнин.
Відповідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті, а саме коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Частиною 1 ст. 384 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження досудового розслідування.
Висновок експерта - це документ, складений в результаті дослідження експертом, якому в передбаченому процесуальним законодавством порядку було доручено провести експертизу і дати відповіді на поставлені перед ним запитання. Неправдивим є висновок експерта, в якому неправильно викладені або перекручені факти чи зроблена завідомо неправильна їх оцінка.
Неправдивість висновку експерта може вважатись завідомою тоді, коли він умисно відображає чи не відображає у висновку фактичні дані, робить висновки, які не ґрунтуються на матеріалах дослідження, дає на поставлені питання відповіді, що явно не узгоджуються з описовою частиною, тощо.
Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто експерт має завідомо усвідомлювати неправдивість відомостей, що містяться в його висновку і бажати їх надати.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Наявність у висновку експерта ОСОБА_8 розбіжностей/ неточностей в дослідній (описовій) частині не дає підстав для категоричного висновку щодо умисного підроблення висновку судово-медичної експертизи, враховуючи, що сам підсумок за результатами проведеного дослідження щодо причини смерті ОСОБА_9 в цілому відповідає й висновкам наданим з цього ж питання комісійною судово-медичною експертизою, тобто наявні неточності у відповідному висновку в дослідній (описовій) частині не вплинули на правильність встановлення причин смерті.
Разом з цим, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий належним чином не мотивує, яким чином він дійшов висновку щодо відсутності у експерта прямого умислу на винесення завідомо неправдивого висновку, враховуючи наступні покази судово-медичного експерта. Так, судово-медичний експерт ОСОБА_8 вказує на те, що під час розтину робив записи на чернетці, яка в подальшому не збереглась. Дані дослідження вносив до шаблону і при роздруківці не помітив, що дані в частині «зовнішнє дослідження» не збереглися.
При цьому, слід відзначити, що і дані внутрішнього дослідження не відповідають дійсності, оскільки розтин голови експертом не проводився, в той же час висновок містить опис органів порожнини черепа. У своїх же поясненнях експерт посилається на те, що стерлися дані лише в частині зовнішнього дослідження.
Слідчим не враховано й не здійснено аналіз обставин того, яким чином в такому випадку експертом були внесені дані про внутрішнє дослідження трупа, оскільки фактичні дані і в цій частині висновку не відповідають дійсності, а відтак враховуючи відсутність розтину голови трупа, дані внутрішнього дослідження порожнини черепа могли бути викладені неправильно лише завідомо, тобто експерт не міг не усвідомлювати неправильність відомостей, які він зазначає у висновку.
У своїй скарзі заявник та в судовому засіданні її представник вказували на те, що у діях судово-медичного експерта у будь-якому разі наявна службова недбалість і слідчим не надано оцінки таким обставинам.
Частиною 1 ст. 367 КК України передбачена кримінальна відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб.
Об`єктивну сторону службової недбалості становить сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Суб`єктом злочину за ст.367 КК є службова особа.
В примітці 1 до ст. 364 КК України вказано, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
ОСОБА_4 , звернувшись до Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області 07.04.2017, просила притягнути до кримінальної відповідальності судово-медичного експерта ОСОБА_8 , яким не описано в експертному висновку тілесні ушкодження, що містилися на тілі її сина, і сам опис трупу не відповідає зовнішнім даним сина. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 384 КК України.
Згідно з п. 2.1 розд. 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань затверджено наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 р. до ЄРДР вносяться відомості, зокрема про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Одним із завдань кримінальної процесуальної діяльності є правильне застосування норм закону України про кримінальну відповідальність. У процесі кваліфікації спочатку відбувається діяльність слідчого зі встановлення фактичних обставин з дотриманням вимог процесуального закону. Встановлення фактичних обставин, які мають значення для кваліфікації (фактичний склад злочину) тягне за собою їх зіставлення з юридичним складом злочину. Питання про можливу зміну кваліфікації постає у зв`язку зі встановленням нових фактичних обставин справи, внаслідок чого змінюється фактична підстава кримінально-правової кваліфікації. Відтак, попередня кваліфікація у разі необхідності може бути уточнена по мірі з`ясування нових фактичних обставин справи в ході досудового розслідування.
В свою чергу, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.
На думку суду, зауваження заявника щодо наявності у діянні судово-медичного експерта службової недбалості - заслуговують на увагу і слідчим мала бути надана цьому оцінка при закритті кримінального провадження. Однак, слідчим не надано оцінки вказаним обставинам, не мотивовано відсутність підстав для можливої перекваліфікації діяння, обставин, що виключають наявність в діях особи складу злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Слідчим не з`ясовано чи є судово-медичний експерт службовою особою в розумінні положень КК України, наділеною зокрема організаційно-розпорядчими функціями, чи дотримано експертом при проведенні дослідження вимоги Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, чи завдано кримінальним правопорушенням істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян і т.д. Вказані обставини в ході досудового розслідування як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим взагалі не проаналізовано, не надано їм правової оцінки. Адже попередня кваліфікація злочину за ч. 1 ст. 384 КК України при внесенні відомостей до ЄРДР, не позбавляє слідчого обов`язку перевірити обставини щодо наявності в діях особи складу іншого кримінального правопорушення, враховуючи повідомлені заявником відомості у відповідній заяві про скоєння кримінального правопорушення, не обмежуючись попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення.
Таким чином суд вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження неналежно мотивована як того вимагає ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме слідчим не надано оцінки діянню судово-медичного експерта на предмет наявності у ньому складу службового злочину, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, а також належним чином не мотивовано відсутність прямого умислу у експерта на винесення завідомо неправдивого висновку. Отже, слідчим не в повному обсязі здійснено оцінку всіх обставин, достатньою мірою не мотивовано відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов переконання про завчасність висновку слідчого щодо відсутності в діянні складу злочину, відтак і постанова про закриття кримінального провадження наразі підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 284, 303-307 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1