Справа № 359/131/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1018/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 26.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
26 вересня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: прокурора: ОСОБА_5
секретаря судового засідання: ОСОБА_6
законного представника потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
представника цивільного відповідача: ОСОБА_9 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибаче Іссик-Кульської області Республіки Киргизія, громадянина України, тимчасово непрацюючого, одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_8 рахується з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , 22569,87 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1129,49 відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 23699,36 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

07.08.2016 р. близько 15 год. 30 хв., в світлий період доби, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки "VOLKSWAGEN CADDY", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год. по вулиці Запорізька в м. Бориспіль Київської області, в напрямку вулиці Завокзальна.
Під час руху по зазначеній автомобільній дорозі водій ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість, значно її перевищивши, чим грубо порушив п.п. 2.3 "б", 2.9 "а", 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого не впорався з керуванням, та на заокругленні проїзної частини, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки "ВАЗ-210994 20", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті ДТП пасажир автомобіля "ВАЗ-210994 20", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин перенісся, вивиху кісток лівого передпліччя, крайового перелому головки виростка лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку експерта № 89Д від 05.12.2016 р. відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 "б", 2.9 "а", 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову з вимогами про стягнення матеріальної і моральної шкоди з ПАТ «СК «Арсенал страхування» є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.

Так, на думку апелянта, заявлені позивачем витрати на придбання лікарських засобів на суму 5197,24 грн. підтверджуються лише копіями чеків, але при цьому позивачем не надано доказів того, що саме вказані медикаментозні засоби були призначенні лікарем та була необхідність у їх придбанні.

Щодо витрат на реабілітацію (санаторне лікування) на суму 14980 грн., то апелянт вказує на те, що надана позивачем путівка №00018 на підтвердження своїх вимог в цій частині, видана на ім`я матері неповнолітнього ОСОБА_10 ОСОБА_12 за місцем її роботи, а санаторій в якому нібито проходив реабілітацію потерпілий спеціалізується на захворюваннях сечовивідної системи, захворювання органів травлення, печінки, жовчовивідних шляхів та цукровому діабеті, що не відноситься до ушкоджень, отриманих потерпілим внаслідок ДТП. Крім цього, позивачем не надано даних про те, що санаторій «Світязянка» є закладом охорони здоров`я, не надано направлення лікаря на проходження в ньому потерпілим реабілітації та не надано доказів оплати вартості путівки.

Щодо транспортних витрат на суму 2412,63 грн., то на думку апелянта позивачем не надано на їх підтвердження чеків на оплату пального і доказів того, що позивач має транспортний засіб, в зв`язку з чим вони потребували у придбанні пального. Крім цього, позивачем не надано доказів того, що у них виникала необхідність в зазначений ними проміжок часу доставляти, розміщати, утримувати ОСОБА_10 у відповідних закладах охорони здоров`я.

Тобто, на думку апелянта, заявлені позивачем витрати на придбання лікарських засобів, витрати на реабілітацію та транспортні витрати, які за вироком суду підлягають стягненню зі страхової компанії не підтвердженні належним чином документально, а тому не підлягають задоволенню.

Крім цього, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні обвинувачений, ані позивач не зверталися до ПАТ «СК «Арсенал страхування» з письмовим повідомленням про настання ДТП. А відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Тому, на думку представника цивільного відповідача, в даному випадку матеріальну шкоду повинен відшкодувати безпосередньо заподіював шкоди обвинувачений ОСОБА_8 .

Щодо стягнення моральної шкоди, то в даному випадку підстави для стягнення з ПАТ «СК «Арсенал страхування» моральної шкоди відсутні, оскільки шкода, пов`язана з лікуванням має відшкодовуватися обвинуваченим.

В зв`язку з цим апелянт просить змінити вирок суду першої інстанції в частині, що стосується цивільного позову, та відмовити в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Арсенал Страхування». В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

представника цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування», який свою апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити;
прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги;

обвинуваченого який просив залишити дане питання на розсуд суду;

законного представника потерпілого, який проти апеляційної скарги заперечував;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до положень ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 23 вищевказаного закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражда ннях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до п. 24.1. ст. 24 зазначеного закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , в частині відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 22569,87 грн. суд першої інстанції послався на те, що цивільна правова відповідальність автомобіля марки "VOLKSWAGEN CADDY", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_8 та яким останній керував, на час ДТП 07.08.2016 р., була застрахована в приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Арсенал Страхування", що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АК/0129827 (а.с. 111).
Також судом зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров`ю становить 200 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100 000 грн., розмір франшизи 1 000 грн.
Оскільки внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди здоров`ю потерпілому ОСОБА_10 , в зв`язку з чим його законний представник батько ОСОБА_7 поніс вимушені матеріальні витрати на: невідкладну медичну допомогу, проведення діагностики стану здоров`я потерпілого, на курс лікування, придбання лікарських препаратів, транспортування ОСОБА_10 до медичних закладів, що знаходяться у м. Бориспіль та у м. Києві для проходження медичних оглядів і повторних діагностик, а також на реабілітацію у виді санітарно-курортного лікування, на заявлену в позові суму 22 569 грн. 87 коп., що підтверджується наданими копіями товарних чеків, квитанцій та санітарної путівки, дані витрати понесені в період лікування потерпілого ОСОБА_10 та відповідно до медичних призначень, тобто вони направлені на відновлення стану здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень при ДТП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що зазначені витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, підлягають стягненню з ПАТ «СК «Арсенал Страхуваня».
Посилання апелянта на відсутність доказів про призначення лікарями потерпілому медикаментозних засобів, відсутність доказів оплати вартості путівки, направлення лікаря на проходження реабілітації в санаторії, відсутність ліцензії санаторію «Світязянка», а також доказів того, що позивачеві належить транспортний засіб, в зв`язку з чим вони придбавали пальне для доставки потерпілого ОСОБА_10 у відповідні заклади охорони здоров`я, спростовуються доказами, наданими законним представником потерпілого суду апеляційної інстанції та дослідженими судом під час апеляційного розгляду.
Так, як вбачається з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_10 , огляд останнього, після ДТП, починаючи з 07.08.2016 року, був проведений рядом лікарів, якими встановлювалися діагнози і призначалося медикаментозне лікування та інші процедури для реабілітації потерпілого, в тому числі і масаж (а.с. 159-165).
Для неодноразового відвідування потерпілим закладів охорони здоров`я на огляд до лікарів та проходження призначених ними процедур (масажу, магнітотерапії, вуглекислих ванн та ін.) позивачем використовувався автомобіль, який згідно свідоцтва про реєстрацію належить матері потерпілого ОСОБА_12 та використовується позивачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та поясненнями законного представника потерпілого (а.с. 175).
Також, як вбачається з наданої медичної карти, лікарями потерпілий ОСОБА_10 направлявся для проходження реабілітації до санаторію. Згідно розрахунку заробітної плати за жовтень 2016 року, вартість путівки була вирахувана із заробітної плати ОСОБА_12 , а доказом того, що санаторій «Світязянка» є закладом охорони здоров`я, підтверджується наданою законним представником потерпілого в судовому засіданні ксерокопією ліцензії (а.с. 168, 173-174).
В судовому засіданні, під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив факт того, що він своєчасно не повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду та настання страхового випадку, але враховуючи, що дане порушення вимог закону сталося з вини обвинуваченого, а також те, що у потерпілого за законом є право на страхове відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, колегія суддів вважає, що допущення обвинуваченим порушень не може слугувати підставою для відмови в задоволенні цивільного позову.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого становить 22569,87 грн., то моральна шкода з врахуванням вище вказаних вимог закону становить 1129,49 грн., яку суд першої інстанції стягнув з цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 .

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів також погоджується.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» в частині незаконного стягнення з страхової компанії матеріальної і моральної шкоди на користь потерпілого не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а тому апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 426 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила :
В задоволенні апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» - відмовити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення шкоди з ПАТ «СК «Арсенал Страхування» - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_13