АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/3330/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/978/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2017р. відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий:
засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат, а також розв`язаний цивільний позов потерпілого.

Згідно вироку, 30.04.2016р. о 14год. ОСОБА_8 біля супермаркету «АТБ» по вул. Різдвяній, 29«А», в м. Харкові зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_9 після чого вони до вечірньої години спілкувались та спільно вживали спиртні напої.
В той же день близько 21год. 30хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прийшли в гості до спільного знайомого ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою поспілкуватись між собою, де зустріли раніше знайому їм ОСОБА_11 , а самого ОСОБА_10 не було вдома.
При цьому ОСОБА_9 , відчуваючи себе погано після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , одразу ліг спати в приміщенні житлової кімнати на ліжку, а ОСОБА_8 та ОСОБА_11 спілкувались приблизно до 00год. 30хв. 01.05.2016р., коли ОСОБА_8 , підійшовши до ОСОБА_9 , який знаходився на ліжку, почав його будити. Внаслідок дій ОСОБА_8 між ним та ОСОБА_9 виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої у ОСОБА_8 виникло неприязне ставлення до потерпілого і виник умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, витягнув з кишені своєї спортивної кофти належний йому розкладний ніж, який він носив з собою для побутових потреб, та, тримаючи його у правій руці, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, не маючи умислу на настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, всупереч проханню ОСОБА_9 прибрати ніж, своєю правою рукою наніс йому у швидкій послідовності один удар ножем в ділянку живота справа (в ділянку правого підребер`я), а також один удар ножем в ліву дельтовидну ділянку.
Після вказаних дій ОСОБА_9 , бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_8 , намагався своєю правою рукою перехопити ніж, в результаті чого відбувся контакт леза ножа, що знаходився у руці ОСОБА_8 , з правою верхньою кінцівкою ОСОБА_9 .
Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно, згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 589-А/16 від 20.05.2016: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням 7-го сегменту печінки, внутрішньочеревним крововиливом, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; різані рани верхніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели за собою короткочасний розлад здоров`я.
Після цього ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю вини.

Прокурор у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий яким призначити 7 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили у випадку відмови пом`якшити призначене покарання, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.1 а.с.192-198), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах при цьому позиція обвинуваченого не змінилась і полягала у запереченні своєї причетності до вчиненого злочину.

Не дивлячись на вищезазначену позицію обвинуваченого його вина у вчинені інкримінованого злочину, на думку районного суду підтверджується наступними доказами.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 , випливає, що вони були друзями з ОСОБА_8 , спілкувались кожного дня. 30.04.2016р. він стояв біля АТБ зі знайомим, пив пиво, сидр, та зустрів ОСОБА_12 . Вони втрьох пішли в більярдну, де були декілька годин, вживали спиртні напої. Потім після 23год. вони пішли до ОСОБА_13 . Він з ОСОБА_14 поспілкувався та вона уклала його спати. Він заснув, однак ОСОБА_12 його почав будити дуже грубо, штовхав ногою. У них почалась словесна перепалка, вони лаялись один на одного нецензурно. ОСОБА_14 була в коридорі та пішла, нікого, окрім нього з ОСОБА_12 , в квартирі не було. Він штовхнув ОСОБА_8 в коридорі, який полетів назад спиною, на стіл, а сам пішов назад у кімнату, вирішив піти від нього, а коли повернувся, то побачив в двох шагах від нього ОСОБА_8 з ножем в руці, який наніс йому удар ножем в область печінки. Лише після цього він у відповідь наніс йому два удари кулаком, а ОСОБА_8 наніс йому удари ножем по плечах. Всього ОСОБА_12 наніс йому ножем 6-7 ударів, а він намагався перехопити ніж. Що було далі, він погано пам`ятає. Він лише запитав у ОСОБА_12 , за що, та просив його припинити. Його забрала швидка допомога, у нього була зупинка серця. ОСОБА_12 раніше постійно ходив з цим ножем, носив його в кишені, а як вип`є, міг кидатись з ножем, бувало, що виявляв агресію. Він готовий пробачити ОСОБА_12 , однак той ні разу не вибачився та не поговорив з ним. Його ображає його поведінка після цих подій. ОСОБА_12 приїхав у лікарню, віз його на каталці на рентген, при цьому сміявся, а ОСОБА_15 знімала їх на відеокамеру. Вони лише збирали докази, що ОСОБА_12 не мав наміру його вбивати, а щирого каяття та жалю з приводу вчиненого у ОСОБА_12 він не побачив. Мати ОСОБА_15 взагалі вимагала, щоб він забрав заяву з поліції, погрожувала, що інакше його мати втратить роботу. Також пояснив, що його матері спочатку бабуся обвинуваченого частково відшкодувала шкоду на лікування, всього у розмірі 1400грн
Вищеописані показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що раніше проживала у квартирі ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_2 , по сусідству з ОСОБА_17 , який є приятелем її колишнього хлопця ОСОБА_18 . Вона спала в цій квартирі, близько 22 год. до неї прийшли ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 . ОСОБА_12 запитував, де ОСОБА_16 , потім він посварився з ОСОБА_22 . ОСОБА_12 був у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_23 , можливо, у стані наркотичного сп`яніння. Антон відразу ліг у її ліжко та заснув. Вони спілкувались з ОСОБА_12 , пили каву. ОСОБА_12 намагався розбудити ОСОБА_23 , однак той не реагував, спав в її ліжку. Коли ОСОБА_12 будив ОСОБА_23 , той ногою вдарив ОСОБА_12 , та почав нецензурно лаятись, у тому числі на її адресу. ОСОБА_12 заступився, також став лаятись. ОСОБА_23 штовхнув ОСОБА_12 , та той ледь не вилетів у вікно. Вони були в квартирі втрьох, а коли конфлікт загострився, хлопці почали дратись, вона вибігла з квартири до знайомого ОСОБА_18 , який проживав по сусідству, за допомогою, однак його не було, та вона пішла на вулицю. Потім ОСОБА_12 вийшов на вулицю та попросив допомогти викликати швидку допомогу. ОСОБА_23 був в крові біля ліжка, з перев`язаною раною, перша допомога йому вже була надана. ОСОБА_12 сказав, що він його перев`язав. Прийшла ОСОБА_21 . Викликали швидку допомогу та допомогли ОСОБА_23 . Їй здалось, що ОСОБА_12 дістав ніж перед ти, як вона вийшла, про це вона розповідала на слідстві, однак вона не впевнена. Пройшло багато часу, вона деталі не пам`ятає.
З наведених показань колегія суддів робить висновок, що удар ножем в ділянку живота потерпілому завдав саме ОСОБА_8 за вищевикладених обставин.
Посилання ж обвинуваченого на те, що він не пам`ятає обставини справи, колегія суддів розцінює як засіб обраного захисту або спосіб уникнути від заслуженого покарання оскільки в судовому засіданні сам ОСОБА_8 підтвердив, факт надання потерпілому ОСОБА_9 першої медичної допомоги за вищенаведених обставин, що підтверджують в цій частині показання свідка ОСОБА_11 .
Поряд з цим, колегія суддів, роблячи вищенаведений висновок приймає до уваги, що відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної комісійної експертизи №359 від 10.05.2016р., ОСОБА_24 на даний час ознак психозу, слабоумства та інших хворобливих психічних розладів не виявляє. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відноситься до діяння, яке йому інкриміновано, він перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Крім того, факт заподіяння тілесних ушкоджень ножем, який носив при собі ОСОБА_8 , підтверджується крім показань самого потерпілого ОСОБА_9 також свідком ОСОБА_25 , які наведені у вироку і узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, також судової медико-криміналістичної експертизи щодо характеристики колюче-ріжучого предмету, яким нанесені тілесні ушкодження потерпілому.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №589-А/16 від 20.05.2016р., у ОСОБА_9 виявлено проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням 7-го сегменту печінки, внутрішньочеревним крововиливом, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Отже, встановлені фактичні дані підтверджуються як вищенаведеними доказами так і тими, що зазначені у вироку, а тому у колегії суддів склалось переконання у правильності висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 в ході сварки умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого ОСОБА_9 в момент заподіяння то суд першої інстанції, на думку колегії суддів, вірно кваліфікував їх за ч.1 ст.121 КК України.
Звідси колегія суддів приходить до висновку про безпідставність апеляційних вимог захисника оскільки висновки районного суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду тож вирок слід визнати таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , районний суд вказав, що врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який перебуває на профілактичному обліку у КЗОЗ Харківський обласний наркологічний диспансері з 2015р. у зв`язку з вживанням канабіноідів, без синдрому залежності, на обліку у психіатра не перебуває, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання інспектором поліції характеризується позитивно, у 2009р. потрапляв у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримав ряд тяжких травм, у тому числі черепно-мозкову, забиття легенів та серця, переніс ряд операцій, мав статус інваліда з дитинства з 2009р., однак на даний час огляд МСЕК не проходив, мати померла у 2008р., батько позбавлений батьківських прав, проживає з бабусею, 1948р.н.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав стан здоров`я обвинуваченого, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння - обставиною, що обтяжує покарання.
Звідси, враховуючи вищенаведені обставини, а також приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, те, що ОСОБА_8 прийняв заходи для надання першої допомоги потерпілому, частково відшкодував шкоду, думку потерпілого, щодо суворості покарання районний суд, за переконанням колегії суддів прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання неможливо і він потребує ізоляції від суспільства, та йому слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України.
Наведений висновок суду щодо виду і розміру призначеного покарання відповідає тим критеріям, які зазначені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме призначене покарання не можна вважати явно несправедливим через м`якість або через суворість, як того вимагають апелянти.
Таким чином, оскільки призначене покарання не можна визнати явно несправедливим, з урахуванням вимог ст.414 КПК України то колегія знаходить його справедливим.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції в частині незгоди з призначеним покаранням не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 17.01.2017р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017р. по 21.12.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді