Справа № № 585/308/18
Номер провадження 1-в/585/99/18
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
05 квітня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Роменської ВК-56 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:
26.01.2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовільнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання не підлягає задоволенню.

Представник адміністрації РВК № 56 ОСОБА_4 заперечував проти клопотання, пояснив, що ОСОБА_5 за період відбування покарання не довів свого виправлення, за час відбування покарання має посередні характеристики, заохочень чи стягнень не має. Під час відбування покарання він деякий час працював на виробництві у столярній майстерні, це десь приблизно три місяці. В даний час він не працює саме у зв`язку з власним небажанням працювати. Жодних даних щодо обмеження по працевлаштуванню немає. Засуджений не приймає участі у роботах по благоустрою місць позбавлення волі, у проведенні культурно-масових та оздоровчих заходів не бере, суспільно-корисною діяльністю не займається, участі в жодних інших заходах, які проводяться в установі не приймає. Враховуючи, що ОСОБА_5 неодноразово був судимий, і дані злочини є суспільно небезпечними, адміністрація вважає, що ОСОБА_5 не усвідомив ступінь свого проступку перед суспільством, вину у вчиненні злочинів не визнає, у нього не сформувалося критичне ставлення до своїх вчинків, тому він потребує додаткового вивчення виключно в межах установи відбування покарання закритого типу. Вважає, що ОСОБА_5 в даний час не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з чим просить в задоволенні його заяви відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є начальником відділу № 5 Роменської ВК 56. ОСОБА_5 прибув в Роменську ВК 56 в березні 2016 року. В квітні-липні 2016 року він працював, а в червні 2016 року відмовився виходити на роботу, тому що мала заробітна плата. За час відбування покарання характеризується посередньо, заохочень і стягнень він не мав.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви засудженого, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 11 грудня 2015 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст. 307 , ч.2 ст.309, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частини майна, що йому належить.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 лютого 2016 року вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 11 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно річної характеристики від 05.02.2018 року ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 2015 року. До Роменської ВК № 56 прибув 04.03.2016 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень порядку та умов відбування покарання, розпорядку дня в установі не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень і стягнень не має. На даний час на виробництві не працевлаштований, у зв`язку з небажанням працювати. У відношенні до персоналу установи ввічливий, тактовний, виконує законні вимоги, але потребує контролю. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, товариський. Участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Участь у проведенні культурно-масових, фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених суспільному житті відділення не приймає. Не бере участі у програмах диференційованого-виховного впливу. Вину в скоєному не визнає, не розкаюється. Комісією РВК № 56 30.01.2017 року було відмовлено ОСОБА_5 у застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу № 2 від 30.01.2017 року, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в поданні матеріалів до суду щодо застосування умовно-дострокового звільнення як такому, який не довів свого виправлення.

Відповідно до довідки РВК № 56 ОСОБА_5 на обліку в медичній частині з приводу захворювань, які обмежують працездатність, не перебуває. На теперішній час стан здоров`я задовільний. Засуджений ОСОБА_5 працездатний.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, частиною 3 якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці, оскільки на виробництві не працює саме через власне небажання працювати, даних щодо обмеження по працевлаштуванню немає. В характеристиках ОСОБА_5 за період відбуття покарання які знаходяться в матеріалах його особової справи, від 29.04.2016 року, 30.01.2017 року, 05.02.2018 року вказано, що він не став на шлях виправлення.

Крім того, суд враховує також те, що 03.02.2011 року Октябрським районним судом м.Полтави ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст. 309, ч.1, 2 ст. 307, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 18.10.2013 року його було звільнено умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 6 місяців 11 днів. В той же час ОСОБА_5 належних висновків не зробив і знову 29.07.2014 року скоїв тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

При таких обставинах в задоволенні клопотання ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайонний суд на протязі 7 днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 на протязі 7 днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя підпис:

Копія вірна …

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1