Справа № 507/1254/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2017 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеринівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, співмешкаючого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- Ананьївським районним судом Одеської області 02 листопада 2016 року за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
04.08.2016 року біля 19:30 годин вечора ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, задля власного збагачення, через віконний отвір проник до нежилого будинку ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, повторно, таємно викрав б/к дорожню трапляну сумку обємом 40 кг., з одним відділенням, вартістю 45 грн., б/к тюль розміром 3 м. х 4 м., вартістю 80 грн., два б/к алюмінієвих карниза для тюлі, кожен довжиною 2 м., вартість одного становить 55 грн., на загальну суму 110 грн., чотирі б/к алюмінієві підставки для вазонів висотою 1 м., вартість одного становить 20 грн., на загальну суму 80 грн., шість б/к алюмінієвих столових ложок, вартість однієї становить 2 грн., на загальну суму 12 грн., б/к одну алюмінієву кришку від каструлі, діаметром 20 см., вартістю 9 грн., б/к килим Бельгійського виробництва розміром 2 м., х 3 м., вартістю 270 грн., чим і спричинив матеріальні збитки ОСОБА_7 на загальну суму 606 грн. Після чого ОСОБА_6 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю , щиро розкаявся та розповів, що дійсно із будинку потерпілої ОСОБА_7 викрав майно на загальну суму 606 грн.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинене повторно.
При обранні покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря психіатра, також суд враховує пом`якшуючі обставини, якими визнає щире каяття, відшкодування шкоди, обтяжуючі обставини відсутні.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 достатнім буде покарання, призначене в межах мінімальної санкцій ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
Оскільки після постановлення вироку від 02.11.2016 року Ананьївським районним судом, яким ОСОБА_6 засуджено за ст.185 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, встановлено, що обвинувачений скоїв ще інший злочин до постановлення попереднього вироку, тому покарання обвинуваченому слідує призначати за правилами передбаченими ч.4 ст.70 КК України
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався. Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 розглянути у її відсутність, претензій до обвинуваченого не має.
Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.4 ст. 70 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ананьївського районного суду, яким ОСОБА_6 засуджено за ст.185 ч.1 КК України, більш суворим, призначеного за цим вироком, остаточно призначити засудженому ОСОБА_6 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно ст.100 КПК України речові докази - дорожню сумку, тюль, два б/к алюмінієвих карниза, 4 б/к алюмінієві підставки для вазонів , 6 б/к алюмінієвих столових ложок, алюмінієву кришку від каструлі, килим, які згідно постанови слідчого передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити її за належністю.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1