У Х В А Л А

05.04.2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою відносно, -

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , румуна, громадянина України, учня 7 класу Нижньоапшайської ЗОСШ І-ІІІ ступенів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обгрунтовує наступним.

Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000129 від 14.03.2018, в якому неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , румун, громадянин України, учень 7 класу Нижньоапшайської ЗОСШ І-ІІІ ступенів, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме: вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 березня 2018 року, близько 18 години, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання у кімнаті, розташованій на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки із своїм знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , учнем 9 класу Нижньоапшанської ЗОСШ, діючи умисно, з метою заподіяння смерті останньому, із столової кімнати, розташованої на першому поверсі вищевказаного будинку, взяв ніж, та, повернувшись до кімнати на другому поверсі будинку, наніс, сидячому на той час за комп`ютерним столом, неповнолітньому ОСОБА_9 удари ножем та, не зупиняючись на цьому і бажаючи довести свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого до кінця, переслідуючи ОСОБА_9 , який намагався втекти та врятуватися, наздогнав останнього в столовій кімнаті, розташованій на першому поверсі вказаного будинку, та завдав останньому множинних ( не менше 27) колото-різаних ран голови, шиї, тулуба та кінцівок.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок геморагічного шоку, масивної крововтрати, поєднаної травми голови, тулуба і кінцівок, з пошкодженням кровоносних судин шиї і внутрішніх органів.

15.03.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме: вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

16.03.2018 року відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 13.04.2018 року.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що на даний час є необхідність у продовженні строку тримання під вартою неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, у кримінальному провадженні з огляду на неповнолітній вік підозрюваного та отримані в ході досудового розслідування інші фактичні обставини кримінального правопорушення, з метою дотримання ст.ст. 2, 9, 28 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність встановлення психічного стану підозрюваного ОСОБА_6 на даний час та під час вчинення злочину, у зв`язку з чим, у вказаному кримінальному провадженні призначено стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.
Згідно отриманої відповіді з Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні №113 від 26.03.2018, завідувачем судово-психіатричного відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ повідомлено, що термін перебування особи у відділенні для проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи становить до 30 діб, що унеможливлює направлення неповнолітнього ОСОБА_6 для проведення вказаної експертизи без продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити, з підстав, викладених у змісті клопотання.
Підозрюваний, його захисник та законний представник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили обрати відносно підозрюваного більш м"який запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою, з огляду на те, що такий не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, його захисника та законного представника, слідчий суддя приходить до приходить до наступного.
Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до змісту клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000129 від 14.03.2018, в якому неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , румуну, громадянину України, учню 7 класу Нижньоапшайської ЗОСШ І-ІІІ ступенів, 15.03.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме: вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Дану підозру прокурор та слідчий обґрунтовують наявністю відповідних доказів, зокрема матеріалами кримінального провадження, що додані до матеріалів клопотання.

Як слідує з матеріалів клопотання ухвалою слідчого судді Ужгородського місьрайонного суду від 16.03. 2018 року відносно неповнолітнього ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 13.04.2018 року.

Зі змісту клопотання та доданих до нього письмових доказів вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого, санкція за вчинення якого передбачає покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Крім того сторона кримінального провадження прокурор вказує на необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того з матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 26.03.2018 року в даному кримінальному провадженні призначено стаціонарну комплексну судову психолого-спихіатричну експертизу з огляду на неповнолітній вік підозрюваного та отримані в ході досудового розслідування інші фактичні обставини кримінального правопорушення, з метою встановлення психічного стану підозрюваного ОСОБА_6 на даний час та під час вчинення злочину.

Відтак сторона кримінального провадження вказує на те, що згідно отриманої відповіді з Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні №113 від 26.03.2018, завідувачем судово-психіатричного відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ повідомлено, що термін перебування особи у відділенні для проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи становить до 30 діб, що унеможливлює направлення неповнолітнього ОСОБА_6 для проведення вказаної експертизи, а тому в органу досудового слідства виникла необхідність продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Надавши оцінки доводам як сторони обвинувачення так і сторони захисту слідчий суддя приходить до наступного.

КПК не містить спеціальних принципів, якими слід керуватися у провадженнях щодо неповнолітніх, однак практика встановлення таких принципів набула поширення у документах міжнародного 19 характеру. Незважаючи на те, що перелік і зміст таких стандартів не є сталим та у різних джерелах викладений по-різному, принцип найкращих інтересів дитини, закріплений у ст. 3 Конвенції про права дитини, є основоположним міжнародно-правовим стандартом для усіх відносин дитини з державними органами. Запровадження повною мірою цього стандарту у вітчизняну практику, зокрема в частині тлумачення норм права (тобто застосовування такого її тлумачення, яке найкращим чином відповідає інтересам дитини), означає реалізацію суб`єктивного права дитини, яке є нормою прямої дії, що не потребує імплементації у національне законодавство та підлягає судовому захисту. Найкращі інтереси дитини як засіб тлумачення полягає у тому, що якщо певна правова норма може по-різному тлумачитися, застосовуванню підлягає те тлумачення, яке найкращим чином відповідає інтересам дитини. Як процесуальна норма принцип найкращих інтересів дитини означає, що процес прийняття рішення має включати оцінку можливого впливу (позитивного або негативного) на відповідну дитину або групу дітей.

У зв`язку з цим правозастосовним органам слід пояснювати, яким чином прийняте рішення забезпечує реалізацію цього права, тобто що саме було визнано таким, що відповідає найкращим інтересам дитини; які критерії були покладені в його основу; а також яке значення надано інтересам дитини порівняно з іншими міркуваннями, зокрема мотивами загального порядку або обставинами конкретної справи.

Принцип найкращих інтересів дитини на етапі обрання покарання або застосування інших заходів тісно пов`язаний з принципом реабілітації та перевиховання неповнолітнього, однак не обмежується ним. Відповідно до Методичних рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи про правосуддя, доброзичливе до дитини, найкращі інтереси дитини повинні враховуватися у якості головного критерію під час вирішення усіх процесуальних питань, що впливають на дитину. При цьому під час визначення конкретних найкращих інтересів дитини слід враховувати широке коло інтересів, включаючи психологічне та фізичне благополуччя, а також юридичні, соціальні та економічні інтереси дитини.

Принцип реабілітації та перевиховання неповнолітнього тісно пов`язаний з принципом найкращих інтересів дитини та у контексті кримінальних проваджень стосовно неповнолітніх, серед іншого, означає, що мета покарання за вчинений злочин поступається меті реабілітації та відновного правосуддя у відносинах із неповнолітніми правопорушниками (п. 10 Загального коментаря №10 Комітету з прав дитини (2007); п. 28 Загального коментаря №14 Комітету з прав дитини). Під час обрання найбільш оптимального підходу до неповнолітнього у кримінальному провадженні підлягають врахуванню такі фактори: у всіх випадках можливість звільнення від кримінальної відповідальності або покарання має бути розглянута та врахована судом; надання можливості примирення з потерпілим сприятиме появі відчуття відповідальності та відшкодуванню шкоди, завданої потерпілому; особливу увагу слід звернути на мету перевиховання та реінтеграції, а не покарання.
В контексті зазначеного вище суд також приймає до уваги той факт, що в даному кримінальному провадженні потерпілою стороною , а саме батьком покійного ОСОБА_9 , подано нотаріально завірену заяву про те, що він жодних претензій до ОСОБА_6 , немає.
Принцип реабілітації також відображений у ч. 2 ст. 65 КК, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. При цьому варто зважати, що врахування найкращих інтересів дитини та принцип реабілітації і перевиховання неповнолітнього, як правило, не є єдиними критеріями для прийняття рішення та не виключають врахування інших цілей, наприклад, цілі забезпечення громадської безпеки. Обрання ефективного та доречного підходу до неповнолітнього правопорушника може варіюватися в залежності від тяжкості, виду вчиненого злочину (на відміну від злочинів проти власності, злочини із застосуванням насилля потребуватимуть більшого акценту на захисті інтересів громадської безпеки), особистості правопорушника та його життєвої ситуації тощо.

Крім того, варто мати на увазі, що реабілітація неповнолітнього правопорушника у кінцевому результаті забезпечує громадську безпеку, і досить часто ці дві мети доповнюють одна одну.»

Відтак, при вивченні всіх обставин даної справи, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем навчання, має постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слід відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки слідчим, прокурором не доведено, що обставини, зазначені в частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід змінити обраний раніше запобіжний захід на більш м`який, зокрема запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді буде достатнім стимулюючим фактором для забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 194, 196 , 199, 181, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , румуна, громадянина України, учня 7 класу Нижньоапшайської ЗОСШ І-ІІІ ступенів, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України - відмовити.

Змінити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом до 03.06.2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1