Постанова
Іменем України
22 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 478/300/17-к

провадження № 51-622км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000697, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Краснодарського краю Російської Федерації, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року затверджено угоди про примирення, укладені 23 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Визнано ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн; за ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 510 грн.
Згідно з вироком суду, 07 грудня 2016 року близько 10 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , маючи домовленість щодо спільних дій і знаходячись на околиці селища Казанка Казанківського району Миколаївської області, в ході сварки з ОСОБА_9 , що виникла між ними з приводу боргу, умисно нанесли останньому удари в різні частини тіла, а саме ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар ногою в область лобу, один удар в область живота, два удари по правій нозі, а ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки по обличчю зліва, два удари кулаком руки в обличчя по губам та один удар ногою ззаду в область голови, в результаті чого останньому були спричинені легких тілесних ушкоджень. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 впав на землю, а ОСОБА_8 усвідомлюючи, що його дії є відкритими для ОСОБА_9 , заволодів належними останньому мобільним телефоном та банківською карткою ПриватБанк, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 420 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 5 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При цьому суд, мотивував своє рішення тим, що вирок суду першої інстанції оскаржений засудженими виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений відповідно до вимог ст.394 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ставлять питання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду. Із касаційних скарг, які однакові за своїм змістом, вбачається, що засуджені фактично не погоджуються з вироком місцевого суду про затвердження угоди про примирення між ними та потерпілим, при цьому вони висловлюють свою незгоду з діями слідчого та прокурора, оскаржують фактичні обставини справи та внаслідок цього вказують на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор касаційні скарги не підтримав, захисник підтримав скаргу засудженого ОСОБА_8 та не заперечував проти задоволення скарги засудженого ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги засуджених не підлягають задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
У відповідності до вимог ст. 424 КПК України, вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2017 року не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки він не переглядався в апеляційному порядку.

Що стосується вимог засуджених в частині скасування ухвали апеляційного суду, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами п. 1. 3 ст. 394 КПК України вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

З аналізу норм кримінального процесуального кодексу слідує, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК України. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди про примирення позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК України, передбачених ст. 412 КПК України, та неправильним застосуванням норм КК України. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК України, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.
З матеріалів провадження убачається, що засуджені в апеляційних скаргах ставили питання про скасування вироку у зв`язку неналежним встановленням фактичних обставин кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та оспорювали дії слідчого та прокурора.
Отже, апеляційний суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України та будучи позбавленим процесуальної можливості втручання у кримінальне провадження із наведених засудженими підстав, правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги засуджених без задоволення.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3