Справа №639/7660/17
Провадження №1-кп/639/211/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002583 від 19.12.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-23.10.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 09.10.2017 року звільнений з Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області (№45) за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів, останній раз 23.10.2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України, після звільнення з місць позбавлення волі 09.10.2017 року на шлях виправлення та перевиховання не став, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 19.12.2017 року приблизно о 08 годині 45 хвилин, маючи умисел на вчинення крадіжки будь-якого чужого майна, цілеспрямовано прийшов до приміщення дитячого садка № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Саме в той час ОСОБА_5 , перебуваючи на другому поверсі, в приміщенні коридору дитячого садка, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_6 , яка перевдягала свою дитину, залишивши без нагляду, поряд на лавці належну їй жіночу сумку з її вмістом. Оцінивши ситуацію, яка склалася, ОСОБА_5 , вирішив вчинити таємне викрадення майна, а саме: поміченої ним на лавці жіночої сумки, належної ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити вчиненню крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправність свого злочинного наміру, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій, діючи повторно, таємно заволодів вказаною жіночою сумкою, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 350 гривень, дисконтні карти у кількості 8 шт., службове посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_6 , парасолька та перчатки.
Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь жіночу сумку з її вмістом, почав спускатися по сходах з другого на перший поверх приміщення дитячого садка з тим, щоб зникнути з місця вчинення злочину. При цьому, його протиправні дії були помічені ОСОБА_6 і співробітником Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , який також знаходився на другом поверсі у коридорі дитячого садка, перебуваючи у цивільному одязі, та вони почали вимагати, щоб ОСОБА_5 зупинився.
У свою чергу ОСОБА_5 , бажаючи досягти своєї протиправної, корисливої мети, продовжуючи свої злочинні дії, які переросли з таємного викрадення чужого майна (крадіжки) у відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не реагуючи на законні вимоги потерпілої та очевидця, яким є співробітник поліції ОСОБА_7 , продовжив переміщуватися по коридору першого поверху дитячого садка з тим, щоб зникнути з місця скоєння злочину.
Однак, ОСОБА_5 не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки, його дії були помічені потерпілою та випадковим свідком ОСОБА_7 , який в подальшому затримав його на гарячому до приїду співробітників поліції Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, надав суду показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, що 19.12.2017 року він ціленаправлено прийшов в дитячий садок, з метою вчинення крадіжки будь-якого майна. Коли він піднявся на другий поверх то побачив, що жінка залишила без нагляду жіночу сумку, після чого він викрав зазначену сумку. Коли він спускався по сходах з першого поверху то почув, що хтось кричать, щоб він зупинився. Потім він залишив викрадену сумку на підвіконні, після чого на першому поверсі його затримав випадковий свідок. Як з`ясувалось пізніше це був працівник поліції Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 .
З показань обвинуваченого ОСОБА_5 вказаний злочин вчинив у зв`язку з тим, що він протягом тривалого часу не міг влаштуватись на роботу, при цьому йому необхідні були грошові кошти для лікування та утримання сім`ї.
З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненому злочині він щиро розкаюється, злочин вчинив у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, фактичні обставини та правову кваліфікацію злочину за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України не оспорює.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Аналізуючи обставини, що визнаються підсудним ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), є доведеною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, тобто незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, має захворювання гепатит В, С, офіційно неодружений, проживає цивільним шлюбом разом із ОСОБА_8 та її двома неповнолітніми дітьми, за місцем мешкання характеризується задовільно (к/п а.с.47-76, 95-96).

Обставиною, яка відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, його відношення до скоєного злочину, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, що є необхідним й достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

До набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27».

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 19.12.2017 року, тобто з дати фактичного затримання, ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню не має.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківська установа виконання покарань №27».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 19.12.2017 року (к/п а.с.42-44).

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 19.12.2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: жіночу сумку (чорного кольору) з шкіри, грошові кошти в сумі 350 грн. (номіналом 50, 100 та 200 гривень),парасольку, перчатки (сірого кольору) із візерунками, шерстяні, косметичну сумку, службове посвідчення №892 від 31.08.2015, видане на ім`я ОСОБА_6 , дисконтні карти в кількості 8 шт. вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 як законному власнику (к/п а.с.32-33).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1