Справа № 200/3096/18
Провадження № 1-кс/200/2426/18
У Х В А Л А
27 лютого 2018 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И Л А:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , із клопотанням, в якому просить скасувати арешт та заборону розпорядження автомобілем марки «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , що було накладено в межах кримінального провадження №0000931, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України.

Необхідність скасування арешту заявник обґрунтовує наступним. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2017 року у справі №200/12413/17 з метою забезпечення кримінального провадження №0000931 задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , накладено арешт та заборонено розпоряджатись автомобілем марки «Renault Magnum», номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . Постановою слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 05 грудня 2017 року кримінальне провадження №0000931 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак, арешт накладений ухвалою слідчого судді не знятий. З підстав, передбачених ч. 3 ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт, у зв`язку з відсутністю потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, надала письмову заяву, в якій клопотання підтримала та просила судове засідання повести за її відсутності.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.
Неявка слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду цього клопотання.
Розглянувши клопотання, приходжу до висновку про його задоволення, за наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Встановлено, що слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 27 липня 2017 року було винесено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , накладено арешт та заборонено розпоряджатись автомобілем марки «Renault Magnum» номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . Даний арешт було накладено в межах кримінального провадження №0000931 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України.

Слідчим СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 05 грудня 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000931 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Автомобіль, на який ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2017 року накладено арешт, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Європейський суд з прав людину у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23 вересня 1982 року констатував, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людину у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, судом було проголошено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у зв`язку із закриттям кримінального провадження №0000931, відпали потреби у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту майна, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення клопотання адвоката.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 103, 110, 170, 174, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:
Заяву адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт та заборону розпорядження автомобілем «Renault Magnum» номерний знак НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , що було накладено в межах кримінального провадження №0000931, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 388 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1