19.02.2018 №363/4660/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді матеріали кримінального провадження за № 0001166 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
На прикінці липня 2017 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не можливо, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення підійшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , де пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає через незамкнену хвіртку паркану проник до території зазначеного домоволодіння, після чого підійшов до підсобного приміщення (сараю) та через відкриті вхідні двері проник до його середини звідки вчинив крадіжку пральної машинки марки «Харьковчанка». Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 400 гривень відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи № 3677 від 14.11.2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та дослідити обліково - характеризуючі дані щодо обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в обвинувальому акті. Пояснив, що дійсно він в липня 2017 року проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Потім проник до середини підсобного приміщення звідки викрав пральну машинку. Провину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся. Просив суворо не карати.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у сховище.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 185 ч. 3 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.
Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 - не судимий; офіційно не одружений; за місцем проживання характеризуется посередньо; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює не офіційно будівником.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , пом`якшуючі покарання обставини та щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази по справі, а саме чотири пластикові фрагменти пральної машинки «Харьковчанка», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути потерпілому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий ОСОБА_1