Справа № 731/418/17
Провадження № 1-кп/731/53/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2017 року смт.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Варва матеріали кримінального провадження № 0000213 від 05.10.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого, іпн. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04 жовтня 2016 року, близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі сторони с. Гнідинці, в напрямку хутора Ященків. Рухаючись у вказаному напрямку, між населеними пунктами с. Гнідинці та хутора Ященків, біля електроопори №4/70, ОСОБА_5 , проявив неуважність, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним, з`їжджаючи з асфальтобетонного покриття на ґрунтову дорогу прямо, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, а саме стан поверхні проїзної частини, в наслідок чого скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді бетонної плити, після чого відбулось перекидання транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лобної кістки справа, забійної рани лобно-тем`яної ділянки голови справа, ссадини попереково-сідничної ділянки, які в своїй сукупності зумовлені комплексом однієї травми та згідно висновку судово-медичної експертизи №256 від 01.07.2017 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 , грубо порушив вимоги п.п.2.3. б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, що стало причиною та умовою настання події дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав в повному обсязі, розкаявся, та не оспорював встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого.

У відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодую учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст всіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Вивчивши відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він раніше не судимий, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, пенсіонер, пенсію якому призначено із зменшенням пенсійного віку, за місцем проживання негативно не характеризується, одружений, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно із досудовою доповіддю Варвинського районного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, який вчинений з необережності, обставини, що пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який має на утриманні 1 неповнолітню дитину, не судимий, в той же час суд враховує тяжкі наслідки у вигляді завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та не наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, в тому числі з необережності, буде призначення покарання у виді позбавлення волі, але призначивши мінімальний строк покарання, передбачений санкцією статті, з позбавленням права керувати транспортними засобами, як додаткового покарання, оскільки це зумовлено характером правопорушення та необхідністю виправлення особи обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.

У судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його від відбуття покарання на підставі п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він вчинив необережний тяжкий злочин, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», та на день набрання чинності цим законом мав на утриманні неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор та потерпілий не заперечували проти задоволення клопотання та застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в України» особи, визнані винними у вчинені злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання законом про амністію.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22 квітня 2016 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

За ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом.

Злочин, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 , вчинений ним 04.10.2016 року, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» та відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, який вчинений з необережності.

Згідно копії свідоцтва про народження батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 .

Згідно до копії актового запису №18 від 22 березня 2005 р. обвинувачений не позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_6 .

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного та додаткового покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовий доказ автомобіль марки ВАЗ 21013, 1984 р.в. днз НОМЕР_2 , який було передано на відповідальне зберігання власнику, повернути власнику.

Обов`язок по відшкодуванню понесених судових витрат у кримінальному провадженні, пов`язаних з проведенням: судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 346 від 19.09.2017 року в сумі 1979,20 грн.; судової експертизи обставин і механізму ДТП № 438 від 25.09.2017 року в сумі 790,96 грн., виходячи з положень ст. 124 КПК України, суд покладає на обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись Законом України "Про амністію у 2016 році", Законом України "Про застосування амністії в Україні", ст. 86 КК України, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. "в" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного даним вироком основного та додаткового покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням: судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 346 від 19.09.2017 року в сумі 1979 грн. 20 коп.; судової експертизи обставин і механізму ДТП № 438 від 25.09.2017 року в сумі 790 грн. 96 коп., а всього 2770 (дві тисячі сімсот сімдесят) гривень 16 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки ВАЗ 21013, 1984 р.в. д.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1