Справа № 360/209/17-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/118/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 26.02.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Небрат Бородянського району Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого малолітню дитину, непрацюючого, раніше судимого вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.309,75 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, ухвалено виконувати самостійно. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 76 884 грн. 80 коп. на відшкодування майнової шкоди, 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 9 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу і 1 600 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та вирішено питання речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_8 27 листопада 2016 року приблизно о 18-й годині в с. Нове Залісся Бородянського району Київської області, знаходячись на подвір`ї по АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, маючи намір заподіяти тяжке тілесне ушкодження, схопив дерев`яну палицю і наніс нею ОСОБА_11 один удар в область шиї, чим спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя на час заподіяння, у вигляді забою гортані, перелому хрящів гортані посттравматичного характеру, набряку, гематоми лівої половини гортані, стенозу 4-5 ступеню, що призвело до дисметаболічної (гіпоксичної) енцефалопатії, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 , після тривалого лікування, ОСОБА_11 помер від отриманих тілесних ушкоджень, а саме від набряку-набухання головного мозку, який розвинувся на фоні постгіпоксичного ураження центральної нервової системи у вигляді вегетативного стану, виражених нейрон-трофічних розладів, як наслідок перенесеної травми горла у вигляді перелому лівої пластини щитоподібного хряща з розвитком механічної асфіксії.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що суд не звернув уваги на допущені досудовим слідством порушення, на те, що показання слідчому він давав під тиском, а висновок судово-медичної експертизи суперечить матеріалам справи, оскільки він наніс удар у праву частину тіла, а тілесні ушкодження мали місце з лівого боку. Також зазначає, що судом не враховано, що саме його сестра викликала швидку допомогу для потерпілого і те, що він допомагав коштами на лікування потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, і призначити обвинуваченому покарання в межах санкції цієї статті. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що конфлікт виник з ініціативи ОСОБА_11 , який у агресивному стані прийшов до його місця проживання, він, уникаючи скандалу, втік з будинку, і лише після того, як побачив, що ОСОБА_11 відкрито заволодів ноутбуком, намагався його зупинити та наніс йому удар держаком лопати з метою припинення злочинного посягання на власність його сестри. Також зазначає, що не погоджується з задоволенням позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не було враховано неправомірну поведінку потерпілого, яка стала причиною даного злочину.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, допитавши свідка за клопотанням захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Винуватість ОСОБА_8 в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, за обставин, викладених у вироку, стверджується показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , висновками судово-медичних експертиз про характер заподіяних тілесних ушкоджень, причини смерті потерпілого, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, протоколом огляду місця події.
Наданим сторонами кримінального провадження доказам по справі суд надав належну оцінку і прийшов вірного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України.
Твердження апеляційної скарги захисника про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, є безпідставними.
За змістом ст.38 КК України не визнаються злочинними дії потерпілого чи інших осіб безпосередньо після вчинення посягання, спрямовані на затримання особи, яка вчинила злочин, і доставлення її відповідним органам влади, якщо при цьому не було допущено перевищення заходів, необхідних для затримання такої особи. Перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, визнається умисне заподіяння особі, що вчинила злочин, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання такої особи.
З показань обвинуваченого випливає, що після нанесення удару дерев`яною палицею потерпілому він втік, а, наносячи удар, хотів вибити з рук потерпілого ноутбук, на якому вони з дочкою ОСОБА_11 - свідком ОСОБА_12 щойно дивилися фільм.
Із зазначених показань та інших доказів по справі не вбачається, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на затримання ОСОБА_11 і доставлення до органу влади.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 вживав заходів для затримання злочинця та перевищив їх, що могло б призвести до кваліфікації його дій за ст.124 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне встановлення механізму нанесення ним удару ОСОБА_11 , оскільки тілесні ушкодження були виявлені з лівого боку, а він наносив удар по правій частині тіла, на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються.
Так, самим обвинуваченим не заперечується факт нанесення удару ОСОБА_11 держаком лопати.
Потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 підтвердили, що відразу після конфлікту з ОСОБА_8 потерпілий хрипів, скаржився на погане самопочуття, пов`язане з погіршенням дихання.
З висновку судово-медичної експертизи від 19.01.2017р. встановлено, що у ОСОБА_11 серед виявлених тілесних ушкоджень є гематома лівої половини гортані.
З висновку судово-медичної експертизи від 26.01.2017р. встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 , не могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_8 , зокрема внаслідок нанесення ним удару дерев`яною палицею у напрямку верхньої частини правого плеча потерпілого.
Аналіз зазначених доказів по справі у їх сукупності свідчить про те, що саме внаслідок удару ОСОБА_8 дерев`яною палицею потерпілого у останнього виникли тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, а його твердження про удар у праву частину тіла ОСОБА_11 спростовуються висновками судово-медичного експерта.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про отримання його показів органом досудового слідства під тиском, правильності висновків суду не спростовують, оскільки суд, без порушень вимог ч.4 ст.95 КПК України, обґрунтовував їх лише показаннями ОСОБА_8 , які безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Як випливає з вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував у якості обставини, що пом`якшує його покарання, часткове відшкодування завданих збитків, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування зазначеної обставини на матеріалах справи не ґрунтується.
Покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією правової норми. Підстав для застосування вимог ст.69 КК України колегією суддів не встановлено.
Судове рішення в частині розгляду позовних вимог про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є належним чином мотивованим, а доводи апеляційної скарги захисника про необхідність врахування при визначенні розміру стягнення неправомірної поведінки потерпілого, що передувала події, суперечить вимогам ст.1193 ЦК України.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин вирок є законним.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: