УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виступовичі Овруцького району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
-за ч.3 ст.185КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Відповідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання приєднано частково невідбуте ним покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 09.04.2015року та призначено остаточне покарання - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили тримання під вартою.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з 10 липня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: золоту каблучку та ланцюжок з кулоном, передані потерпілій ОСОБА_9 залишено останній як власниці.
Речові докази, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області: пару рукавиць, фрагменти фольги, частину двостороннього циліндрового механізму врізного замка та ключ знищено.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 10.07.2016року близько 06 години 40 хвилин перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинним умисел, направлений на таємне, повторне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, а саме: в квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, пересвідчившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, підійшов до вхідних дверей зазначеної квартири АДРЕСА_4 . Знаходячись у вказаному місці, скориставшись заздалегідь підготовленим невстановленим слідством знаряддям, ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, шляхом пошкодження серцевини врізаного замка, відкрив вказані вхідні двері та таким чином незаконно проник до приміщення квартири.
Перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , оглянувши приміщення кімнати на підставному столі виявив та викрав телевізор LCD, торгівельної марки «LG», моделі 32LD341, вартістю 3 037 грн., що належить ОСОБА_9 . Після чого, з викраденим майном місце вчинення злочину залишив та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.
В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, повернувся до квартири АДРЕСА_3 з метою викрадення будь-якого іншого належного ОСОБА_9 майна, де в книжковій полиці вітальні віднайшов та з метою викрадення помістив до лівої кишені своїх шортів золоту каблучку 583 проби вагою 4,2 гр., вартістю 2 597 грн. 62 коп. та ланцюжок з підвіскою, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять. В цей час його злочинні дії були виявлені та зупинені працівниками ТОВ «Беркут-2012».
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185КК України.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить скасувати вирок та постановити новий, за яким застосувати до ОСОБА_8 норму ст. 69 КК України та призначити йому покарання більш м`яке ніж передбачено законом.
Вважає, що постановлений судом вирок підлягає скасуванню оскільки при призначенні покарання суд припустився неправильного застосування законодавства, надав неправильну оцінку обставинам справи, а особливо тим, що характеризують особу підсудного.
Під час ухвалення вироку суд не прийняв до уваги її думку, щодо міри покарання та не врахував пом`якшуючу обставину - повне добровільне відшкодування матеріальної шкоди.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок, яким його визнано винним у вчиненні злочину та постановити новий, застосувати до нього ст. 69-1 КК України та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 09.04.2015року та призначити остаточне покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Вважає, призначене за вироком покарання є занадто суворим, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги думку потерпілої, яка не має до нього жодних матеріальних претензій.
Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги щире каяття та добровільне відшкодування збитків потерпілій.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину, вважає, що розмір покарання являється надто суворим і не відповідає загальним засадам призначення покарання.
Вказує, що при призначенні покарання, суд не взяв до уваги думку потерпілої ОСОБА_9 , яка не мала до обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальних та моральних претензій, і наполягала на тому, щоб суд взагалі не призначав йому покарання у виді позбавлення волі.
Вважає, що є всі підстави для застосування ст.69-1 КК України: за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, щo обтяжують покарання, а також при визнанні підсуднім своєї вини, а тому строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Зазначає, що саме така міра покарання буде справедливою і достатньою для виправлення ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтами не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційних скаргах також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 ч. 3 ст. 185 КК України.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень статті 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання передбачених п.1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання строк або розмір покарання не повинен перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Як встановив суд першої інстанції ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро покаявся, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.
За таких обставин, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 185 КК України повинен був визначити йому строк покарання, що не перевищує двох третин максимального строку, чого він не дотримався, призначивши ОСОБА_8 покарання, що перевищує дві третини максимального строку, передбаченого в ч.3 ст. 185 КК України.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг та внесення у вирок щодо ОСОБА_8 змін в частині призначеного йому покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання змінити.
Призначити ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України покарання з урахуванням ст. 69-1 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання приєднати частково невідбуте ним покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 09.04.2015 року та призначити остаточне покарання - 4 (роки) та 6 (шість) місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії вироку.

Судді :