АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1248/17 Справа № 185/6425/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002110 від 30 липня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Першотравенськ Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді та просить надати можливість пом`якшити його подальше покарання.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 13 жовтня 2017 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що слідчим та прокурором доведено обґрунтованість пред`явленої підозри, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, маючи не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини проти власності, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вирішуючи питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд врахував особу підозрюваного, зухвалість злочину, обставини кримінальної події та ризики, наведені стороною обвинувачення, а також те, що ОСОБА_6 продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, незважаючи на раніше застосований відносно нього в іншому кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В обґрунтування апеляційних вимог підозрюваний ОСОБА_6 вважає рішення необґрунтованим, застосувавши до нього такий запобіжний захід як тримання під вартою, позбавив можливості сплатити потерпілій стороні матеріальні збитки.
Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу і, з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги підозрюваного, посилався на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у скоєних вищевказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання і не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про законність та обґрунтованість цього клопотання.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону.

Так, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя зобов`язаний перевірити відповідність цього клопотання вимогам ч.1 ст. 184 КПК України, яка передбачає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно обов`язково містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначені вимоги закону при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримані в повному обсязі. Слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам ст.184 КПК України та дійшов висновку, що зазначені у клопотанні слідчого підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовані, вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновків слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційним судом встановлено, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, підозрюваний раніше судимий за скоєння корисливих злочинів, має непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив нові злочини проти власності, один з яких у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що, на думку апеляційного суду, свідчить про його стійку, злочинну поведінку та можливість подальшого вчинення нових злочинів.

Оцінюючи вищевказані ризики, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також слідчим суддею та апеляційним судом, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованованих злочинів, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вже перебуває на розгляді у Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.177, 178 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги підозрюваного слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4