АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/134/18 Справа № 190/308/17-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України;

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8
потерпілої: ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 03.03.2017 року о 02 год. 40 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливою метою, через металеву хвіртку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де, відкрутивши проволку, якою були замкнені ворота гаражу, проник всередину гаражу, звідки викрав майно яке належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 2400гривень 60 копійок.
Однак , ОСОБА_6 , був помічений на місці скоєння кримінального правопорушення, проте усвідомлюючи що його злочинні дії викриті, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , поклавши на плече полімерний мішок з виробами, вибіг з гаражу, перекинувши мішок з металевими виробами через паркан, намагався перелізти через нього та був затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
На думку обвинуваченого, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 370 КПК України та ухвалив невмотивований вирок, без належного дослідження доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції скасувати та направити матеріали провадження на новий розгляд, думку потерпілої, яка просила залишити вирок без змін, доводи прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважала вирок суду першої інстанції законним, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Відповідно до ст.94 КПК України суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду,дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався, та ухвалив законний та обґрунтований вирок.

Суд першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні допитав потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які безпосередньо затримали обвинуваченого ОСОБА_6 , який намагався перелізти через паркан з викраденим майном.

Вказані обставини підтвердила потерпіла при апеляційному розгляді.

Також судом було безпосередньо досліджено інші докази, а саме: протокол огляду місця події та фото таблицю, протокол слідчого експерименту від 07.03.2017 року, висновок товарознавчої експертизи № 28 від 03.03.2017 року та данні про особу обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до висновку Пятихатськокого МВзПП ПСМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без реального відбування покарання.
Таким чином, досліджені судом належні та допустимі докази знайшли своє відображення у вироку суду та судом було дано належну оцінку вказаним доказам у їх сукупності.

Судом при розгляді кримінального провадження не було встановлено пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, що знайшло своє відображення у вироку суду, тому доводи обвинуваченного про необгрунтованність судового рішення надумані та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає необхідним в даному випадку навести Правову позицію щодо дотримання справедливості ( Рішенні № 15-рп/2004), де Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.»

Однак, судом у резолютивній частині вироку при призначені покарання у виді позбавлення волі було помилково зазначено про поміщення обвинуваченого до кримінально- виконавчої установи, тоді як суду слід при призначені виду покарання керуватися ст. 51 КК України, де саме зазначено у п. 11 такий вид покарання, як позбавлення волі на певний строк.

Вимогами п.3 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Як вбачається з вимог ст. 86 КВК України та абз. 2 п. 29 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та суд не має повноважень визначати місце виконання покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку вказівку про призначення відбування покарання обвинуваченому з «поміщенням до кримінально виконавчої установи», тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок зміні, з виключенням вказівки суду про поміщення обвинуваченого до кримінально- виконавчої установи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про призначення відбування покарання обвинуваченому «з поміщеням до кримінально виконавчої установи».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, обвинуваченим, який знаходиться під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді
Апеляційного суду :
------------------- ------------------- -------------------- ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4