Номер провадження: 11-кп/785/502/17
Номер справи місцевого суду: 519/366/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

та його захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією та доповнень до неї, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южне, Одеської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який мешкає у то АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у вигляді 13 років і 6 місяців позбавлення волі;
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбуття призначеного судом покарання, строк попереднього ув`язнення з 06.01.2015 року по 02.11.2016 року, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишена у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обчислюється з 06.01.2015 року.
ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з вироку, 25.12.2014 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше знайомим ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи характер своїх дій, та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_10 , від якого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_9 наніс ще не менше двох ударів кулаком в область голови та не менше двох ударів ногою в область тулуба ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_9 взяв в кімнаті галстук з тканини, накинув на шию ОСОБА_10 та почав душити, усвідомлюючи при цьому невідворотність настання смерті потерпілого та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.
В результаті злочинних дій ОСОБА_11 , смерть ОСОБА_10 наступила від механічної асфіксії в результаті задушення петлею, на що вказують: наявність пошкоджень в області шиї (горизонтальна странгуляційна борозна на передньо-бокових поверхнях шиї в середній третині, синець на передній поверхні шиї в центрі у верхній третині, осередковий крововилив у лівій стінці гортані, вогнищеві крововиливи в м`яких тканинах передньої і бічних поверхонь шиї в середньої третини), рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, крововиливи в кон`юнктивах, під плеврою легень і епікардом, вогнищева гостра емфізема легенів, набряк головного мозку і легенів, ушкодження в області шиї утворилися в результаті затягування петлі з м`якого гнучкого матеріалу і за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляції обвинувачений просить скасувати вирок, та ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області про відмову в задоволенні клопотання про проведення експертизи на встановлення справжності його підпису в протоколі огляду місця події від 06.01.2015 року, а також ухвалу Комінтернівського районного суду від 18.10.2016 року про відмову в задоволенні його клопотань, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, оскільки на думку апелянта, обвинувальний вирок ґрунтується лише на протоколі слідчого експерименту, а інші докази є непрямими, протоколи слідчих дій містять ряд порушень КПК України, зокрема:
1)недостовірні відомості про місце проведення процесуальних дій;
2)відсутність відомостей про всіх учасників процесуальної дії;
3)відсутність інформації про те, що особи, які приймали участь в процесуальній дії, заздалегідь сповіщені про застосування технічних засобів фіксації, характеристиках технічних засобів фіксації та носіїв інформації;
4)відсутність підписів всіх осіб, які приймали участь в процесуальній дії;
5)відсутність відомостей про спосіб ідентифікації і остаточному опечатуванні речей, вилучених в ході слідчої дії.
Апелянт вказує, що протокол огляду місця події від 06.01.2015 року, об`єктом якого є робочий кабінет слідчого Южненського МВ, він сам не підписував, є сфальсифікованим, тож на його думку, як доказ, він недопустимий та недостовірний, слідчі експерименти проводились з порушенням норм КПК України, підписи одних і тих же понятих відрізняються, суд необґрунтовано відмовляв в задоволенні його клопотань, не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не врахував його особу, що він має на утриманні малолітню дитину, та призначив занадто суворе покарання.
Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_7 та адвоката на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань - це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно розглянув кримінальне провадження, на підставі неупередженого судового розгляду та аналізу досліджених у судовому засіданні доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Зокрема вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного заподіянні смерті ОСОБА_10 підтверджується дослідженими у суді першої інстанції показами потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ..

Вказані покази суд взяв за основу вироку оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, які суд досліджував у судовому засіданні, а саме:

-протоколами слідчих експериментів від 07.01.2015 року та 08.01.2015 року, з яких вбачається, що при вказаних слідчих діях брати Журавльови розповіли та показали при яких обставинах був убитий ОСОБА_10 ;

-висновками криміналістичної, судово-імунологічної, судово-медичної експертиз;

Усі вказані докази у сукупності дали суду можливість прийти до обґрунтованого висновку про винуватість саме ОСОБА_7 в убивстві ОСОБА_10 .

Всі вказані підсудним в апеляційній скарзі доводи, перевірялись судом першої інстанції і відмова у їх задоволенні належним чином вмотивована.

Так, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що проведення експертиз та розгляд всіх клопотань ОСОБА_7 були направлені на затягування розумних строків розгляду кримінального провадження і жодним чином не впливали на ступінь доведеності винуватості підсудного.

Його ствердження про те, що суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , спростовуються вироком, в якому є посилання саме на покази психолога управління карного розшуку ОСОБА_13 та слідчої ОСОБА_22 .
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_7 викладені в апеляційної скарзі не найшли свого підтвердження.

Що стосується покарання, то згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння в якості обставини, яка обтяжує покарання та вказав, що обставин які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення менш суворого покарання.

Враховуючи наведене та те, що вирок відносно ОСОБА_7 , судом першої інстанції ухвалено з дотриманням кримінального та кримінального процесуального законодавства, і підстави для його зміни чи скасування відсутні, то апеляційна скарга підсудного задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 листопада 2016 рокув відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4