Справа № 563/1075/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.11.2017 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000510 від 12 листопада 2014 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Харалуг Корецького району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, одруженого, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
Згідно із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 11 листопада 2014 року приблизно о 19 год. 35 хв. керуючи в порушення вимог пункту 2.9 підпункту а) Правил дорожнього руху, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, в стані алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту в крові 1,82 %0 (промілє), що відповідає середній степені), мотоблоком марки «Зоря» з увімкненою передньою фарою, з причепленим гужовим возом, який в порушення вимог пунктів 7.2, 7.3 Правил дорожнього руху не обладнаним світлоповертачами спереду білого кольору, ззаду червоного кольору (світлоповертач зафарбований) та без увімкненого ліхтаря червоного кольору ззаду, рухався в темну пору доби зі швидкістю 10-15 км/год., частково по правій смузі руху автодороги Київ-Чом, а частково по технічній смузі, зі сторони м.Рівне у напрямку м.Київ. Внаслідок чого, на 283 км + 200 м вищевказаної автодороги, що в межах Корецького району, Рівненської області, на нього здійснив наїзд сідловий тягач марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який, рухаючись у попутному напрямку по правій смузі руху з увімкненим ближнім світлом фар та за швидкістю 80-90 км/год., не мав технічної можливості уникнути наїзду в момент виявлення перешкоди для руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоблока марки «Зоря» з гужовим возом ОСОБА_7 на місці події загинув, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 7.2 та 7.3 Правил дорожнього руду, які зобов`язують водія обладнати гужовий віз (сани) світлоповертачами: спереду білого кольору, ззаду червоного, а також в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на гужовому транспорті увімкнути ліхтарі: спереду білого кольору, ззаду червоного кольору, що встановлюються з лівого боку воза (саней), перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Стороною обвинувачення інкриміновані дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому злочинів не визнав та показав, що 11 листопада 2014 року близько о 19 год. 35 хв. керуючи мотоблоком «Зоря» з возом рухався по автомобільній дорозі Київ-Чоп із с.Сапожин в сторону м.Корця. Всього в тому напрямку було дві смуги руху. Рухався по технічній правій смузі, ліве колесо виходило за білу суцільну полосу на відстань 20-30 см. На мотоблоці зі спереду світила одна фара, а на возі ззаду був трикутник червоного кольору. Габарити воза приблизно: 1,10 м ширина, 3 м довжина.
Їхав разом із своїм другом ОСОБА_7 , який сидів на возі з лівої сторони, сам же сидів праворуч. Перед поїздкою випив близько 150-200 гр. горілки. В той вечір дощу не було.
На відстані 20 метрів до розвороту до с.Стовпин, побачив, світло фар автомобіля, який світив їм в спину. Оскільки світло автомобіля було дещо вище, то зрозумів, що це їхала фура. Після чого, даний автомобіль ледь їх зачепив краєм, а сам повернув у відбійник. Від зіткнення втратив свідомість, коли прийшов до тями не пам`ятає. Переконаний, що у вантажному автомобілі було двоє осіб. Ні сигналу, ні звуків гальмування не чув.
Винуватим себе не вважає, а тому просить його виправдати.
Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, 11 листопада 2014 року близько 21 год. 30 хв. їй зателефонувала мама та повідомила про те, що сталась аварія і, ніби, загинув тато. Пізніше зателефонував сільський голова с.Стовпин, виразив їй співчуття, у зв`язку зі смертю батька. Згодом дізналась про обставини за яких загинув її тато ОСОБА_7 . Будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Від водія фури ОСОБА_6 отримала 4 тис. гривень на похорон.
Суду, свідок ОСОБА_6 показав, що 11 листопада 2014 року ввечері, точного часу не пам`ятає, керуючи сідловим тягачем марки «RENAULT MAGNUM», з напівпричепом, рухався по трасі Київ-Чоп, зі сторони м.Рівне в напрямку м.Київ. Рухався в крайній правій смузі зі швидкістю 90 км/год. Їхав сам, нікого з ним не було, світло було включене ближнє.
В попутному напрямку побачив віз, на якому чи стояв, чи сидів якийсь чоловік. На його смугу заїхав близько 1 м. За скільки метрів побачив віз вже не пам`ятає.
Почав відводити вліво кермо, пригальмовувати, машину почало розхитувати і потягло вправо. Після чого відбулося зіткнення. До кінця педаль гальм не вижимав, бо боявся, що перекинеться фура.
На возі світловідбиваючих елементів не бачив, катафотів не було. Після зіткнення включив аварійку, вийшов із машини, побачив чоловіка у якого запитав: «Де кінь?». Він сказав, що віз був причіплений до мотоблока. Подзвонив у швидку та міліцію. Через декілька метрів побачив людину, яка лежала на землі, ознак життя не подавала.
Під досудового розслідування з ним проводився слідчий експеримент. Про обставини проведення даної слідчої дії показати нічого не може, оскільки нічого вже не пам`ятає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_6 працює в нього шофером близько 3 4 років. Про дану ДТП його одразу повідомили. Передня частина автомобіля була розбита повністю, бо вивернувши руль, авто пішло по бордюру.
На даний час машина повністю відремонтована. Замінювали майже все: фари, крила, радіатори. Ремонтом займались його спеціальна механічна служба. Механік склав список, що потрібно ремонтувати. Всі витрати, які поніс, документально підтверджені.
Права сторона була знищена, ліва більш-менш. Спочатку замінили одну фару, пізніше другу, оскільки світила гірше. На момент слідчого експерименту, який проводився на вимогу суду, як йому тоді сказав слідчий, автомобіль був повністю відремонтований.
Даний автомобіль був у його власності близько 10 років, фари протягом цих років не замінювались, лише лампочки, але одні і ті ж самі.
Він робить лише зовнішній огляд автомобіля: чи цілий тент, лобове скло, чи світять фари. Загальний технічний стан автомобіля перевіряє спеціальна технічна служба.
Про те, що світло фар до аварії та після ремонту відрізняється нікому не повідомляв. Після ремонту трішки підняли фари, щоб шоферу було зручно за кермом.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що на автомобільній дорозі Київ-Чоп його було зупинено працівником міліції та запропоновано бути понятим під час слідчого експерименту. Підійшовши, на місце де проводився експеримент, побачив, що хтось щось міряв. На тому місці був тракторець та віз. Тракторець стояв на дорозі, фура стояла далеко назад. Пішов просто подивитись. Міліціонер щось вимірював рулеткою від машини в попутному напрямку, що саме вимірював, йому не повідомляли. На фурі світило дальнє світло, натомість на мотоблоці ледь світила фара. Яка відстань була від фури до мотоблока не знає. На возі посередині висів якийсь світловідбивач.
Під час слідчого експерименту транспортні засоби не були постійно нерухомі, вони повільно рухались. Зупинились авто, коли слідчі сказали водіям їх зупинити. Коли це все відбувалось, він стояв на узбіччі. Заміри робились до початку руху.
Слідчий ходив із білим листком паперу, але для чого йому був цей папір він не знає. На місці проведення слідчої дії був близько 15-20 хв.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що на прохання сина водія фури доставив віз на автомобільну дорогу Київ-Чоп для проведення якогось слідчого експерименту. Вивантаживши віз, від`їхав на 100-200 метрів вперед від місця, де проходив слідчий експеримент аби не заважати. Весь час сидів в автомобілі, чекаючи, аби забрати віз. По завершенню експерименту, слідчий сказав, що його запишуть свідком даного експерименту. Слідчого просив, щоб взагалі не записували його як свідка, оскільки не брав участі у слідчих діях. На місці події нічого не підписував. Проте пізніше в м.Рівне у кабінеті слідчого все ж таки підписав документ, переглянувши, не читаючи.
Суду свідок ОСОБА_12 показав, що слідчий подзвонив та запропонував йому бути статистом, так як він має малогабаритний транспортний засіб мотоблок «Зоря». А саме, запропонував взяти участь в слідчому експерименті ДТП, яка сталася на трасі Київ-Чоп. Зі слідчим знайомим не був, номер мобільного телефону, очевидно, взяв у магазині, який знаходиться в м. Рівне на вул.Віденська, 9, де купував цей мотоблок. З даною пропозицією погодився.
В той день, близько 19 год. 30 хв. його з мотоблоком було доставлено на місце ДТП.
До мотоблоку причепили підводу, до підводи ззаду світловідбивач, але він був якийсь замальований. На місці був уже водій з автомобілем (великогабаритним). Віз також був доставлений мікроавтобусом. Водій мікроавтобуса на слідчому експерименті не був присутній, від`їхав далі в попутному напрямку.
Водій фури почав розповідати, як все відбулось, ніби він їхав по трасі і помітив, що перед очима замаячила підвода. Він загальмував, подумав, що збив коня. Коли зупинився, побачив, що було поранено два чоловіка. Слідчий виміряв відстань до фури, пояснюючи це тим, щоб зрозуміти на якій відстані можна було виявити воза.
Мотоблок він встановлював за вказівками слідчого, а саме, він повністю був на проїзній частині. Водій фури не корегував розміщення мотоблока. Вимірювали відстань від мотоблока до фури. Потім фура від`їжджала і вимірювали, на якій відстані міг водій фури помітити мотоблок і відстань до відбійника.
При проведені огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є 283 км + 200 м автодороги Київ-Чоп, що в межах Корецького району, Рівненської області. Проїзна частина в місці скоєння ДТП: асфальтобетон, пряма в плані ділянка, три смуги загальною шириною 11,15 м. Праворуч смуга шириною 2,5 м. за якою знаходиться металевий відбійник. Посередині проїзної частини розділювальна смуга шириною 2,5 м. з металевим відбійником. Наявна горизонтальна дорожня розмітка 1.1, 1.5.
Поза межами проїзної частини даної автодороги виявлено сідловий тягач марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився частково на технічній смузі, а частково на трав`яному газоні і передньою частиною направлений в напрямку м.Київ. Даний сідловий тягач мав деформуючі механічні пошкодження передньої частини кузова, правої сторони кабіни, лобового скла. Сліди гальмування сідлового тягача марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 відсутні.
На проїзній частині, технічній смузі та на трав`яному газоні виявлено уламки мотоблока «Зоря».
Поза межами проїзної частини, на трав`яному газоні виявлено труп ОСОБА_7 (Т.1, а.п.16-24)
Оглядом транспортного засобу сідлового тягача марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено такі зовнішні пошкодження: пошкоджено передній бампер, декоративну решітку радіатора, розбито лобове (вітрове) скло, пошкоджено передній правий ліхтар, згідно із протоколу огляду транспортного засобу від 18 листопада 2014 року. (Т.1 а.п.28-32)
Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 18 листопада 2014 року, напівпричепа марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено зовнішнє пошкодження подряпина на правому борту. (Т.1 а.п.33-38)
Служба автомобільних доріг у Рівненській області у своєму повідомлені від 21 листопада 2014 року за №13/1974 зазначила, що ділянка автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп 283+200 відноситься до І-ї технічної категорії. На вказаній ділянці автодороги станом на 11 листопада 2014 року: максимально допустима швидкість 110 км/год.; дорожнє покриття в задовільному стані; освітлення наявне, не функціонувало; дорожні знаки: зі сторони м.Рівне 5.20.3, 5.16 (2 шт.); зі сторони м.Київ 1.23.1, 5.20.1, 4.7; дорожня розмітка: осьова розмітка 1.5; крайова розмітка 1.1. (Т.1 а.п.40)
Згідно із повідомлення Рівненського обласного центру з гідрометеорології від 26 листопада 2014 року №34-01-15/438, за даними репрезентативної до 283+200 м ділянки автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, що поблизу с.Сапожин Корецького району Рівненської області авіаметеостанції Рівне, 11 листопада 2014 року близько 19 год. 35 хв. зафіксовано погодні умови: малохмарно, без опадів, о 19 год. 38 хв. розпочався слабкий серпанок (метеорологічна діяльність видимості погіршувалась до 5 км.). (Т.1 а.п.42)
Відповідно до результату токсикологічного дослідження №542 від 18 листопада 2014 року, у ОСОБА_5 виявлено етанол, в концентрації (за методикою ГРХ) крові 1.8 %о. (Т.1 а.п.52)
При токсикологічному дослідженні у крові ОСОБА_6 етанол не виявленого, згідно із результату токсикологічного дослідження №541 від 18 листопада 2014 року.(Т.1 а.п.53)
Під час проведення слідчого експерименту 21 лютого 2015 року, свідок ОСОБА_6 розповів про час, місце наїзду та напрямок руху транспортних засобів, та інші обставини ДТП, яка мала місце 11 листопада 2014 року на 283 км + 200 м автодороги Київ-Чоп. За результати проведення слідчого експерименту було встановлено конкретну видимість мотоблока з гужовим возом з робочого місця водія вантажного сідлового тягача та загальну видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія вантажного сідлового тягача. (Т.1 а.п.113-122)
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №70 від 12 грудня 2014 року, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені такі травматичні зміни:
закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів у речовину та під оболонки головного мозку; рани та садна голови, крововиливів у м`які тканини голови;
закрита травма хребта у вигляді неповного розриву зчленування між першим і другим шийними хребцями;
закрита травма грудей та грудного відділу хребта у вигляді перелому лівих ребер: 1 11-го по серединно-ключичній лінії з ушкодженням пристінкової плеври; повного розриву зчленування між тілами 1 і 2-го грудних хребців; чисельні лінійно-звивисті ушкодження обох легені з виливом крові в обидві плевральні порожнини (по 500 мл);
закрита травма живота у вигляді розриву правої нирки в ділянці воріт, розриви печінки з виливом крові в червну порожнину (800 мл), крововиливи в зв`язковий апарат печінки в жирову клітковину правої нирки; повний розрив зчленування між тілами 5-го поперекового і крижовою кісткою; садна попереку;
відкриті косо-поперечні переломи правої гомілкової кістки; рани обох гомілок.
Встановлений у ОСОБА_7 комплекс травматичних дій, згідно п.2.1.3 «е, з, ж» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. В даному випадку мала місце транспортна травма. (Т.1 а.п.125-128)
Відповідно до висновку експерта №777 від 27 лютого 2015 року, на момент експертного огляду, робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась в несправному стані, а система рульового керування знаходилась в працездатному стані.
На момент експертного огляду, ліві фари ближнього та дальнього світла автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. Через відсутність на момент огляду правих фар досліджуваного автомобіля встановити їх технічний стан не представляється можливим.
Виявлені несправності в робочій гальмівній системі досліджуваного автомобіля, що полягають у розгальмовуванні задніх коліс автомобіля виникли після моменту ДТП.
Виявлене пошкодження в робочій гальмівній системі досліджуваного автомобіля, що полягає в пошкодженні розподільника, виникло в момент ДТП. (Т.1 а.п.133-138)
За результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи встановлено, що в даній контактній взаємодії в процесі даної ДТП мало місце контактування передньої частини автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з перешкодами (мотоблоком з возом, металевий відбійник та дорожній знак).
Місце наїзду автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на мотоблок «Зоря» з возом знаходиться на правій смузі руху 283 км автодороги Київ-Чоп в напрямку м.Київ перед початком зафіксованих в протоколі огляду та схемі до нього ділянками осипу скла та уламків транспортних засобів та осипу ґрунту, що починаються на відстані 0,8 м від правого краю проїзної частини дороги. (Т.1 а.п.143-147)
Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у результаті пошкодження останнього при дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 11 листопада 2014 року на момент проведення експертизи складає 56643 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок три) грн. 29 коп., згідно із висновку експерта №124 від 20 листопада 2014 року. (Т.1 а.п.152-165)
У висновку експерта №1302 від 18 грудня 2014 року зазначено, що при токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_5 виявлений в крові етиловий спирт в концентрації 1,82 %0, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.(Т.1 а.п.167)
Висновком судово-медичної експертизи №50 від 22 січня 2015 року встановлено, що згідно з наданою медичною карткою №5045 стаціонарного хворого Корецької ЦРЛ, у ОСОБА_5 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; скальпована рана лобно-тім`яної ділянки голови справа; гематома, підкон`юнктивальний крововилив правого ока які виникли від дії тупих предметів, могли утворитись незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 11 листопада 2014 року і, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, такі тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. (Т.1 а.п.175, 176)
У висновку судово-психіатричного експерта №18/15 від 26 січня 2015 року зазначено, що ОСОБА_5 у момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, будь-якими психічними розладами не страждав, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 страждає на розлад адаптації (F43 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), з приводу чого застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, йому показане спостереження та лікування у лікаря-психіатра на загальних підставах (Т.1 а.п.186-189)
Згідно із висновку експерта №149 від 25 березня 2015 року, в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоблоку «Зоря» з возом повинен був діяти відповідно до вимог п.п.7.2 та 7.3 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 та 12.6.ґ Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із мотоблоком «Зоря» з возом з моменту виникнення перешкоди для руху.
В діях водія мотоблоку «Зоря» з возом вбачається порушення пунктів 7.2 та 7.3 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В діях водія автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається невідповідність дій вимозі п.12.2 Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій вимозі п.12.2 Правил дорожнього руху України не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. (Т.1 а.п.149-203)
З протоколу проведення слідчого експерименту від 13 травня 2015 року видно, що слідчий експеримент щодо відтворення дій підозрюваного ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 та обстановки і обставин події ДТП, яка сталась 11 листопада 2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_6 проведено не було, оскільки останній відмовився від проведення такої слідчої дії, а також у зв`язку відсутністю відповідного транспортного засобу. (Т.1 а.п.228-230)
Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 розповів про час, місце наїзду та напрямку руху транспортних засобів, та інші обставини ДТП, яка мала місце 11 листопада 2014 року на 283 км + 200 м автодороги Київ-Чоп. За результати проведення слідчого експерименту було встановлено конкретну видимість мотоблока з гужовим возом з робочого місця водія вантажного сідлового тягача та загальну видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія вантажного сідлового тягача. (Т.2 а.п.24-28)
У висновку експерта №3.1-363/15 від 30 червня 2015 року зазначено, що в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоблоку «Зоря» з возом повинен був діяти відповідно до вимог п.п.19.1а та 19.1в Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 та 12.6.ґ Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній ситуації, за умови дотриманням водієм автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 допустимої швидкості руху по умовах видимості елементів проїзної частини дороги, водій мав технічну можливість запобігти зіткнення із мотоблоком «Зоря» з возом, що рухався в попутному напрямку, шляхом зниження швидкості, до швидкості руху перешкоди. Встановити, чи мав водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 технічну можливість уникнути зіткнення із мотоблоком «Зоря» з возом шляхом його безпечного об`їзду не представилось можливим.
В діях водія мотоблоку «Зоря» з возом вбачається невідповідність дій вимогам пункту 19.1.в Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В діях водія автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій вимозі п.12.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. (Т.2 а.п.35-43)
Висновком №8013 судової автотехнічної експертизи дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди від 26 серпня 2015 року встановлено, що з технічної точки зору дані величини загальної видимості проїзної частити та величини конкретної видимості перешкоди, отримані під час проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_6 відповідають рекомендаціям до проведення експерименту по визначенню видимості, та дані величини загальної видимості проїзної частини та величини конкретної видимості перешкоди можливо використовувати при подальшому експертному дослідженні механізму ДТП.
З технічної точки зору дані величини загальної видимості проїзної частини та величини конкретної видимості перешкоди, отримані під час проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 не відповідають науково-методичним рекомендаціям до проведення експерименту по визначенню видимості, та дані величини загальної видимості проїзної частини та величини конкретної видимості перешкоди не можливо використовувати при подальшому експертному дослідженні механізму ДТП, оскільки використання при проведенні слідчого експерименту автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 із світлом фар з більшою яскравістю та зміненим регулюванням (фари дещо піднято) призведе до отримання некоректних даних із похибкою в сторону збільшення значення величини конкретної видимості перешкоди, та відповідно, при подальшому експертному дослідженні механізму ДТП може призвести до отримання необ`єктивних висновків. (Т.2 а.п.72-76)
Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , суд оцінивши з точки зору належності, допустимості, достовірності, не знаходить такими, що можуть бути покладені в обґрунтування вини обвинуваченого.
Згідно із ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В ч.7 ст.223 КПК України зазначено, зокрема, таке, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
В протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 21 лютого 2015 року зазначено, що дана слідча була проведена у присутності понятих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_11 в суді серед іншого показав, що не був присутнім під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 . Від місця проведення даного експерименту знаходився на відстані близько 200 метрів вперед в попутному напрямку, перебував в кабіні мікроавтобуса. А відтак не може жодним чином повідомити суд про обставини проведення слідчого експерименту та підтвердити отриманні результати за наслідками його проведення.
Показання свідка ОСОБА_11 об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який приймав участь у вказаному слідчому експерименті в якості статиста. Зокрема, даний свідок показав, що, дійсно, ОСОБА_11 після вивантаження мотоблоку та возу від місця проведення експерименту від`їхав далі вперед. Ствердно вказав, що жодної участі в слідчому експерименті ОСОБА_11 не брав.
Інший понятий ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні як свідок, показав, що, дійсно, був присутній під час слідчого експерименту протягом 15-20 хв. Натомість зазначена слідча дія тривала рівно 1 год., згідно із протоколу слідчого експерименту від 21 лютого 2015 року.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що свідок (понятий) ОСОБА_11 взагалі не приймав участі в слідчому експерименті з свідком ОСОБА_6 , а свідок (понятий) ОСОБА_10 був частково присутній під час експерименту, суд приходить до висновку, що слідчий експеримент з свідком ОСОБА_6 не був проведений в порядку встановленому законом, а відтак протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_6 від 21 лютого 2015 року не може бути визнаний допустимим.
З наведених вище обставин суд відхиляє висновок експерта №149 від 25 березня 2015 року та висновок експерта №3.1-363/15 від 30 червня 2015 року, як недопустимі докази, оскільки такі висновки були зроблені на підставі вихідних даних отриманих під час слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Стаття 333 КПК України передбачає, що у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
06 грудня 2016 року судом було задоволено клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_6 . Проте, даний експеримент проведено не було, оскільки свідок ОСОБА_6 на підставі ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань під час проведення слідчого експерименту. (Т.3 а.п.163-167)
10 березня 2017 року прокурором було заявлено клопотання про проведення слідчого експерименту в умовах найбільш наближених на момент ДТП, яка мала місце 11 листопада 2014 року на 283 км+200 м. а/д Київ-Чоп, за участю трьох статистів, які по своїм фізіологічними даних співпадали би з фізіологічними даними учасниками ДТП, із використанням аналогічного на момент ДТП, сідлового тягача марки «RENAULT MAGNUM», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «SCMITZ», мотоблоком марки «Зоря», а також світлоповертача із мотоблоку «Зоря», який був вилучений під час огляду місця події, з використанням геометричних параметрів, встановлених під судового провадження. Дане клопотання судом було задоволено та доручено СУ ГУНП в Рівненській області провести зазначену слідчу дію. (Т.3 а.п.175-182)
Натомість вказану слідчу дію проведено не було, оскільки автомобіль, який мав використовуватися у слідчому експерименті, знаходився за межами області. (Т.3 а.п.195, 196)
30 червня 2017 року стороною обвинувачення повторно заявлено клопотання про проведення слідчого експерименті зі статистами, оскільки ними було отримано згоду від законного володільця ОСОБА_13 автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_3 , аналогічного тому, яким керував на момент ДТП ОСОБА_6 . Дане клопотання судом також було задоволено. (Т.3 а.п.193, 194, 198, 199)
Сторона обвинувачення звертаючись до суду з клопотаннями про проведення слідчого експерименту щоразу у своїх клопотаннях та в усних поясненнях сама ж ставила під сумнів вихідні дані, отримані під час слідчого експерименту з свідком ОСОБА_6 та допустимість слідчого експерименту і висновку експерта №149 від 25 березня 2015 року як доказів у кримінальному провадженні.
17 липня 2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_4 та статистів: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 у присутності понятих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 проведено слідчий експеримент.
За результатами слідчого експерименту було встановлено конкретну видимість мотоблока «Зоря» з возом з робочого місця водія автомобіля RENAULT MAGNUM при увімкненому ближньому світлі фар: варіант №1 (швидкість 80 км/год.) 96.5, варіант №2 (швидкість 90 км/год.) 110,5 м. загальна видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія автомобіля RENAULT MAGNUM при увімкненому ближньому світлі фар становить 96.3 м. (Т.3 а.п.204-211)
31 липня 2017 року судом задоволено клопотання прокурора про проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. (Т.3 а.п.216, 217)
У висновку експерта №3.1-600/17 від 31 серпня 2017 року зазначено, що в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мотоблоку «Зоря» з возом повинен був рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини з увімкненою (увімкненими) фарою (фарами) ближнього (дальнього) світла на мотоблоці та габаритними ліхтарями на возі, який він буксирував, тобто діяти відповідно до вимог п.11.7, п.19.1.а) та п.19.1в) Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був дотримуватися швидкості руху, яка не перевищує максимальної за умов видимості елементів проїзної частини дороги (однак не більше 110 км/год.), а у момент виникнення перешкоди для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, або здійснити безпечний для інших учасників дорожнього руху об`їзд перешкоди, тобто діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 та 12.6.ґ Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній обстановці водій автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 у момент виникнення перешкоди для руху, при своєчасному прийнятті мір до реагування, мав технічну можливість запобігти уникнути наїзду на мотоблок «Зоря» з возом, під керуванням ОСОБА_5 .
В дорожній обстановці, дії водія мотоблоку «Зоря» з возом, ОСОБА_5 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам пункту 19.1.в Правил дорожнього руху України, однак вказана невідповідність, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди не знаходиться.
В дорожній обстановці, дії водія автомобіля «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору не відповідали вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України (за умови руху керованого ним транспортного засобу із швидкістю 90 км/год.) та вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, при чому невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. (Т.3 а.п.222-231)
Відповідно до пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підписаної 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії від 6 грудня 1998р.) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного».
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору незалежності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Диспозиція статті 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, внаслідок чого особі заподіяно середньої або тяжкі тілесні ушкодження, або смерть потерпілого.
Тобто, сформульована у зазначеній нормі кримінального закону України диспозиція є бланкетною, так як відсилає до іншого нормативного акту, у даному випадку до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, з послідуючими змінами та доповненнями. Тому необхідно з`ясовувати, у чому саме полягали порушення ПДР та чи є причинний зв`язок між цими порушеннями і передбаченими законом про кримінальну відповідальність суспільно-небезпечними наслідками.
Стороною обвинувачення суду не надано жодного допустимого доказу про те, що у дії обвинуваченого ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Більш того, версія обвинувачення про винуватість ОСОБА_5 спростовується висновком експерта №3.1-600/17 від 31 серпня 2017 року, де судовий експерт чітко вказав, що невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, дана судова експертиза проводилась за клопотанням сторони обвинувачення.
Переконання сторони обвинувачення у винуватості ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину є сумнівними, оскільки висловлені у формі припущення. Будь-яких переконливих доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у інкримінованому злочині не надано, у зв`язку з чим у суду існують розумні сумніви, що злочин, в якому останній обвинувачується, вчинено саме ним.
Відповідно до ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи досліджені у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в кримінальному провадженні не встановлено доказів, які б підтверджували того, що в діях ОСОБА_5 є склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
За встановлених фактичних обставин, виходячи із закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, суд приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні, а тому його необхідно виправдати.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази по кримінальному провадженню необхідно повернути власнику.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Речові докази по кримінальному провадженню уламки мотоблока «Зоря», без номерних знаків, уламки воза, світлоповертач повернути ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Рівненської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а виправданим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.
С у д д я :