Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/71/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000207 за апеляційною скаргою прокурора, яка приймала участь в суді першої інстанції ОСОБА_7 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2017 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українку, громадянку України, з неповною середньою освітою, розлучену, не працючу, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою за ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, відповідно до ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до положень п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_8 звільнена від відбування призначеного покарання

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за те, що вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

16 вересня 2017 року біля 15.00 години ОСОБА_8 перебувала на території домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , скориставшись його сном, таємно, викрала двигун (в зборі) до автомобіля «АЗЛК-412», згідно висновку товарознавчої експертизи за №б/н від 26 вересня 2017 року, вартістю 560,00 грн., чим причинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор, яка приймала участь у суді першої інстанції, подала апеляційну скаргу в якій просить вирок районного суду відносно ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 визнати винною і призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на один рік. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

У мотивувальній частині вироку змінити дату вчинення кримінального правопорушення з «16 вересня 2017 року» на «16 вересня 2016 року». В решті вирок суду залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що звільнення осіб від покарання з випробуванням та звільнення осіб від покарання на підставі закону про амністію - це два різних самостійних види звільнення осіб від покарання та його відбування, що передбачені Кримінальним кодексом України.

Апелянт вважає, що суд, приймаючи рішення про звільнення особи від покарання на підставі закону про амністію не повинен у вироку суду ще й зазначати, що особа звільняється від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

Прокурор переконана, що суд першої інстанції в даному випадку повинен був ухвалити вирок, за яким призначити покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідне покарання та звільнити її від відбування даного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Крім того зазначає, що відповідно до обвинувального акту, пояснень обвинуваченої та потерпілого, обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення 16.09.2016 року, проте у вироку суду помилково вказано, що ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення 16.09.2017 року.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, яка приймала участь в суді першої інстанції, а саме в частині зміни у оскаржуваному вироку дати вчинення злочину, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за що її засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч.3 ст.349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснив учасникам процесу наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ч. 1 ст. 349 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а її дії правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, характеризується посередньо. Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої є визнання вини в повному обсязі, щире каяття, раніше не судима, має на утриманні малолітніх дітей, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 не встановлено, та призначив їй покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Врахувавши обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, районний суд обгрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Крім того, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обгрунтовано звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, відповідно до положень п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Разом з цим, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора, щодо неправильного зазначення у мотивувальній частині вироку суду першої інстанції дати вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), 16 вересня 2017 року.

Разом з цим, як вбачається з обвинувального акту, дата скоєння обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення зазначена 16 вересня 2016 року.

Крім того, відповідно до звукозапису судового засідання, яке міститься на технічному носії інформації (аудиодиску), в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 зазначала, що крадіжку скоїла 16 вересня 2016 року. Також потерпілий ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження в районному суді зазначав, що злочин був скоєний 16 вересня 2017 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно вказав у своєму рішенні дату скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок або ухвалу суду першої інстанції також, в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 необхідно змінити вказавши у мотивувальній частині вироку правильну дату вчинення обвинуваченої злочину, а саме 16 вересня 2016 року.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зазначення у вироку суду, правильної дати вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити частково.
Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2017 року, щодо ОСОБА_8 , змінити.
В мотивувальній частині вироку замінити дату скоєння злочину з 16 вересня 2017 року на правильну 16 вересня 2016 року.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.
Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2