Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/612/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000193 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка, Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого помічником машиніста ТЧ-7 ст.Знам`янка, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

01 жовтня 2015 року Смілянським міськрайонний судом Черкаської області за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

визнано винуватим за ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 , в межах даного кримінального провадження, зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в період з 29 березня 2016 року по день набрання законної сили даного вироку суду
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він разом з ОСОБА_9 , відносно якого вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року набрав законної сили, скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, за наступних обставин.

04 лютого 2015 року, приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винуватим за ч.3 ст.186 КК України, перебували у м.Сміла, Черкаської області. Перебуваючи у вказаному місті, у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 раптово виник умисел на скоєння злочинів відносно мешканців м.Знам`янка та Знам`янського району, Кіровоградської області, а саме відкритих викрадень чужого майна (грабежів), вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у житло.

З метою реалізації указаного умислу, 04 лютого 2015 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживала ОСОБА_10 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілій грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму вхідних дверей, проникли в середину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 помітили ОСОБА_10 , яка сиділа на ліжку у кімнаті будинку та почали вимагати у неї грошові кошти. Виконуючи вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 передала їм грошові кошти у сумі 20 грн., після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кімнати будинку з метою відшукати інші грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність.

Не знайшовши більше грошових коштів та майно, яке становило матеріальну цінність, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, грошовими коштами, які повторно, відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 20 грн.

Крім того, після скоєння вищевказаного злочину, 04 лютого 2015 року, приблизно о 23.40 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винуватим за ч.3 ст.186 КК України, автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , у якому проживала ОСОБА_11 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілій грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли всередину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кімнати будинку, з метою відшукати грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність, під час чого помітили ОСОБА_11 , яка спала у спальні. Не знайшовши грошових коштів та матеріальних цінностей, ОСОБА_8 розбудив ОСОБА_11 та почав вимагати у неї грошові кошти та інші матеріальні цінності. Під час вказаних дій ОСОБА_9 продовжував оглядати кімнати будинку, з метою розшукати грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність.

Після того, як ОСОБА_11 повідомила, що грошових коштів та цінного майна у неї немає, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно оглянули кімнати будинку, під час чого знайшли та відкрито заволоділи належними ОСОБА_11 :

- 0,5 кг. ковбаси «Олів`є», вартістю 46 грн. за 1 кг., загальною вартістю 23 грн.,

- трьома плавленими сирками «Дружба», вартістю 5 грн. кожен, загальною вартістю 15 грн.,

- 0,3 кг. ковбасного сиру «Глобино», вартістю 70 грн. за 1 кг., загальною вартістю 21 грн.,

- 0,3 кг. курячого фаршу, вартістю 40 грн. за 1 кг., загальною вартістю 12 грн., після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, продуктами харчування, які повторно, відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 71 грн.

Крім того, після скоєння вищевказаного злочину, 05 лютого 2015 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якого вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 грудня 2016 року, який набрав законної сили, визнано винуватим за ч.3 ст.186 КК України, автомобілем проїхали до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , у якому проживав ОСОБА_12 , де вирішили скоїти відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, а саме відкрите викрадення належних потерпілому грошових коштів та інших матеріальних цінностей.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надягнувши на обличчя маски, через незачинену хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння, після чого, шляхом віджиму вхідних дверей, проникли всередину житлового будинку.

Перебуваючи безпосередньо в житловому будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 помітили ОСОБА_12 , який сидів на ліжку у кімнаті будинку та почали вимагати у нього грошові кошти. Після того, як ОСОБА_12 повідомив, що грошових коштів у нього немає, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кімнати будинку, з метою відшукати інші грошові кошти та майно, яке становило матеріальну цінність, під час чого знайшли та повторно, відкрито викрали належні ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 32060 грн., які лежали у шухляді тумбочки у кімнаті, після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, грошовими коштами, які повторно відкрито викрали, розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 32060 грн.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність винуватості, фактичних обставин кримінального провадження, виду та розміру призначеного покарання, просить вирок змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Свою вимогу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не правильно відповідно до ч.5 ст. 72 КК України визначив строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. А тому просить перерахувати йому строк вже відбутого покарання з 23.02.2015 року, що становить більше ніж 4 роки 8 місяців, та звільнити його від подальшого відбування покарання за станом здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які в повному обсязі підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладені у вироку суду висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, жодним учасником судового розгляду в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядає.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується позитивно, має тяжкий стан здоров`я, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину, щодо осіб похилого віку, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі з реальним відбуванням покарання та відсутність підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України.

Також, судом першої інстанції правильно призначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, оскільки останній був засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року, а кримінальне правопорушення, за яке його засуджено за даним вироком вчинив до постановлення попереднього вироку.

За таких обставин, призначене міськрайонним судом ОСОБА_8 покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і відповідає меті покарання, визначеній в ст. 50 КК України.

Що стосується апеляційних доводів та вимог обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не правильно відповідно до ч.5 ст. 72 КК України визначив строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та про перерахування йому строку вже відбутого покарання з 23.02.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, у ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни у відповідності до яких, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: - затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; - затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; - тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; - перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; - перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 , в межах даного кримінального провадження, зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в період з 29 березня 2016 року по день набрання законної сили даного вироку суду.

Також, як встановлено матеріалами кримінального провадження, в межах даного кримінального провадження № 0000193, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 був обраний ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.03.2017 року.
З огляду на викладене, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», суд першої інстанції вірно зарахував обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29 березня 2016 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Доводи апеляції про зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 23 лютого 2015 року за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року, який входить у сукупність з оскаржуваним вироком задоволенню не підлягають з таких підстав.
Обвинувачений ОСОБА_8 перебував в місцях попереднього ув`язнення в межах іншого кримінального провадження, а відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться в разі засудження до позбавлення волі лише в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
До того ж, під час ухвалення вироку від 06 червня 2017 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області при призначенні ОСОБА_8 покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, повністю поглинув менш суворе покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2015 року більш суворим покаранням за оскаржуваним вироком та зарахував строк відбуття покарання з 23.02.2015 року.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зарахував ОСОБА_8 строк перебування під вартою лише по даному кримінальному провадженню, адже відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», не може бути зараховано в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, по іншій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що у задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно відмовити, тим самим залишивши без змін вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2017 року, стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4