Дата документу Справа № 335/1769/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/690/17
Єдиний унікальний № 335/1769/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003086 та за № 0003115, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок суду присяжних Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Ялти Автономної Республіки Крим, громадянку України, яка має середню спеціальну освіту, студентку 2-го курсу Запорізького державного медичного університету, не заміжню, на утриманні дітей та непрацездатних осіб не має, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму;

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

До набрання вироком законної сили, міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - залишено без змін. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 11 листопада 2013 року. Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2013 року по 16 січня 2017 року у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 18 602 грн. 34 коп., моральну шкоду у розмірі 73 080 грн., всього стягнути 91 682 (дев`яносто одну тисячу шістсот вісімдесят дві) грн. 34 коп.

Вирішена доля речових доказів.

Цим же вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Севастополя Автономної Республіки Крим, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, студента 2-го курсу Запорізького державного медичного університету, не одруженого, на утриманні дітей та непрацездатних осіб не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років. До набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_9 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , який обчислювати з 16 січня 2017 року до набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2013 року по 3 жовтня 2016 року у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 відраховувати з дня фактичного затримання - 11 листопада 2013 року після приведення вироку до виконання.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 21.06.2017 року ОСОБА_9 оголошений у розшук, апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 виділено в окреме провадження.

Згідно зі змістом оскаржуваного вироку, 09 листопада 2013 року, у вечірній час доби, ОСОБА_9 разом із раніше знайомою ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання: у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_4 , вживали спиртні напої. Під час вживання алкоголю, приблизно о 23 годині 00 хвилин, між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , на ґрунті ревнощів виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вбивство ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, розуміючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_12 та бажаючи їх настання, схопив останню рукою за шию та разом з собою повалив на підлогу. Після чого, ОСОБА_9 , знаходячись на підлозі, а саме позаду ОСОБА_12 , утримуючи захват правою рукою за шию, почав здавлювати її, перекриваючи їй тим самим органи дихання. В той час до житлової кімнати зайшла ОСОБА_7 , і ОСОБА_9 , не припиняючи удушення ОСОБА_12 , у зв`язку з тим, що остання чинила активний опір, а саме відштовхуючись ногами від підлоги та намагалась вирватись, попросив ОСОБА_7 утримати ноги ОСОБА_12 , з метою пригнічування таким чином її волі до опору. ОСОБА_7 , усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_9 , погодилась виконати його прохання, таким чином вступивши в попередню змову з ОСОБА_9 , направлену на умисне вбивство, стала притискати ноги останньої до підлоги. Таким чином подолала опір ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 , в свою чергу, усвідомлюючи, що діє за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою позбавлення життя ОСОБА_12 , в цей час продовжував здавлювати шию останньої, до того моменту, коли потерпіла не перестала подавати ознак життя, таким чином умисно вбили її. Впевнившись, що ОСОБА_12 померла, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 покинули місце події.

В подальшому, 10 листопада 2013 року, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з метою приховування слідів злочину, а також боячись бути викритими в скоєнні вбивства ОСОБА_12 , вступили між собою в злочинну змову, направлену на приховування слідів злочину. Згідно з досягнутою домовленістю ОСОБА_9 і ОСОБА_7 повинні були знищити всі речі потерпілої ОСОБА_12 , розчленувати її труп і в подальшому спалити. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , у вищезазначений день, на ринку «Анголенко» в місті Запоріжжя, придбали пилку по дереву, після чого, приблизно о 12 годині 00 хвилин, повернулися на місце злочину, а саме в квартиру АДРЕСА_4 , де придбаною раніше пилкою, по черзі відрізали нижні і верхні кінцівки трупа ОСОБА_12 і, разом з тілом, поклали їх у дорожній чемодан. Після чого, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_7 , прибравши у квартирі, зібрали особисті речі потерпілої, частину яких, вони надалі спалили в парку «Перемоги» в місті Запоріжжя, а частину викинули в сміттєвий бак. Далі, 11 листопада 2013 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 , винесли валізу з тілом і кінцівками трупа ОСОБА_12 на пустир, розташований в районі будинку № 16 по вулиці Яценко в місті Запоріжжі, біля річки «Суха Московка», де підпалили валізу і покинули місце події.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 вважаючи вирок незаконним та необґрунтованим через те, що висновки оскаржуваного вироку щодо участі обвинуваченої ОСОБА_7 у вбивстві потерпілої не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, просить його скасувати та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченої ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення. Крім того, просить повторно дослідити обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину шляхом дослідження доказів.

Натомість не заперечуючи того факту, що обвинувачена ОСОБА_7 брала участь у розчленуванні трупу та приховуванні слідів злочину (що є складом окремих кримінальних правопорушень, які обвинуваченій ОСОБА_7 не інкримінувалися), адвокат зазначає, що жодний із досліджених судом доказів не доводить вину обвинуваченої ОСОБА_7 саме у вчиненні вбивства.

Окрім зазначеного, адвокат в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не проаналізовано належним чином доводи сторони захисту, які були наведені в судових дебатах. На думку адвоката, судом здійснено формальний підхід до вирішення даної справи і неврахування дійсних обставин справи і змісту позиції сторони захисту.

Також не погоджуючись по суті з вироком, адвокат зазначає, що навіть у випадку доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 , міра покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; захисника та обвинувачену, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу і просили вирок скасувати і закрити провадження; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвокатаОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності виниОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.12 КК України за обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, оцінка яких належним чином вмотивована.

Суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні покази обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , покази свідків, протоколи оглядів місця події, протоколи пред`явлення особи для впізнання, протоколи проведення слідчих експериментів з обвинуваченими, висновки дактилоскопічних, судово імунологічних, судово психолого-психіатричних і судово-медичних експертиз, встановив фактичні обставини події, які виклав у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 показав суду, що 09.11.2013 року він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , перебуваючи в орендованій квартирі, вживали спиртні напої. Коли ОСОБА_13 вийшла до ванної кімнати, у нього були інтимні стосунки з ОСОБА_7 . ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_13 про кінець їх стосунків. Всі перебували в сильному алкогольному сп`янінні. В подальшому між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла сварка, а потім сутичка, під час якої він, ОСОБА_14 схопив ОСОБА_13 рукою за шию та разом з собою повалив на підлогу. Знаходячись на підлозі позаду ОСОБА_13 , утримуючи захват правою рукою за шию, почав здавлювати її, перекриваючи органи дихання, і таким чином задушив ОСОБА_13 . ОСОБА_14 стверджував, що вчинив вбивство ОСОБА_13 без попередньої змови з ОСОБА_7 . Після вбивства ОСОБА_14 із ОСОБА_7 зібрали особисті речі ОСОБА_12 і спалили у парку, а на наступний день придбали пилку, якою розчленували труп ОСОБА_12 , частини тіла склали у валізу і вивезли на пустир, де підпалили.

Обвинувачена ОСОБА_7 суду показала, що 09.11.2013 року вона разом з ОСОБА_14 і ОСОБА_13 перебувала в орендованій квартирі, де вживала алкогольні напої. Під час перебування ОСОБА_13 у ванній кімнаті між ОСОБА_14 і ОСОБА_15 відбувся статевий акт. Приблизно о 22 годині ОСОБА_15 стало погано від вжитого алкоголю і вона вийшла до ванної кімнати, а повернувшись побачила, що ОСОБА_14 , лежачи спиною на підлозі під ОСОБА_13 , душить її захватом правої руки. ОСОБА_7 намагалась відтягти ОСОБА_12 , але у неї це не вийшло. Після цього спалили речі ОСОБА_13 , а на наступний день розчленували труп, склали частини тіла у валізу і вивезли на пустир де підпалили.

Суд першої інстанції також дослідив протоколи від 13.11.2013 року та відеозаписи проведення слідчого експерименту з кожним із обвинувачених, які на місці вказали механізм удушення ОСОБА_12 та механізм розчленування трупу.

Свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_17 повідомили суду, що ОСОБА_7 та ОСОБА_12 зустрічалися з ОСОБА_14 у різний час і між ними були інтимні стосунки. Свідок ОСОБА_18 показала, що вона, працюючи оператором АЗС «ОККО» 11.11.2013 року, приблизно о 2 годині, на прохання незнайомої дівчини відповіла, що не може продати пальне у пластикову тару, а через годину-півтори продала їй розпалювач для багаття і пляшку води «Моршинська». Свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 підтвердили суду, що під час пред`явлення особи для впізнання впізнали ОСОБА_9 і ОСОБА_7 як осіб, що придбали пилку і винаймали номер в готелі відповідно.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.11.2013 року в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , вилучені сліди пальців рук, які згідно з висновком судово-дактилоскопічної експертизи залишені ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також фрагменти предметів, подушка і наволочка з нашаруванням речовини бурого кольору.

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №324 від 16.12.2013 року, біологічним батьком особи жіночої статі, труп якої виявлений під час огляду місця події на ділянці місцевості біля річки Суха Московка, є ОСОБА_10 . Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.11.2013 року із зазначеної місцевості вилучені пляшка з-під води «Моршинська» зі слідами пальців рук, відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи залишені ОСОБА_7 , а також пляшка з-під розчинника «Kompozit», ковдра рожевого кольору, металевий каркас валізи зі слідами термічного впливу. Зазначені предмети повністю відповідають змісту показів обвинувачених.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , встановити причину смерті не виявилося можливим, у зв`язку з глибокою термічною деструкцією органів та тканей, виявлені пошкодження в районі голови і нижніх кінцівок найвірогідніше з`явились у посмертному періоді.

Висновками судових психолого-психіатричних експертиз ОСОБА_9 та ОСОБА_7 встановлено, що кожен з обвинувачених у період скоєння інкримінованого правопорушення ознак тимчасового розладу психічної діяльності не проявляв, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг давати раду своїм діям та керувати ними, міг у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій. Зазначеними висновками встановлена також відсутність у кожного з обвинувачених в досліджуваній ситуації стану вираженого емоційного збудження чи емоційної напруги, а наявність стану алкогольного сп`яніння визнано фактором, що виключає виникнення будь-якого особового фізіологічного стану, який може бути основою виникнення сильного душевного хвилювання.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідивши в судовому засіданні надані докази, надав належну оцінку як кожному з доказів, так і їх сукупності, правильно встановив фактичні обставини події, які виклав у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції, наведені у вироку, відповідають змісту досліджених доказів і ґрунтуються на переконанні суду присяжних у доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом. Зокрема, даючи оцінку показам обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , дослідженим у судовому засіданні, суд виходив з особливостей провадження та керувався аналізом співвідношення наявних об`єктивних даних зі змістом зазначених показів. Оскільки об`єктивно причина смерті ОСОБА_12 не встановлена, проте поза будь-якими сумнівами встановлені: факт протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , дата, час, місце вчинення вбивства, суд мав встановити обґрунтованість або необґрунтованість висунутого ОСОБА_7 обвинувачення. Відповідно до вимог ст.22 КПК України суд першої інстанції створив необхідні умови реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігаючи об`єктивність та неупередженість. Обвинувачена ОСОБА_7 , використовуючи створені судом умови, обрала правову позицію захисту своїх прав і, не заперечуючи своєї участі в приховуванні особливо тяжкого злочину, стверджувала про те, що не брала участі в убивстві ОСОБА_12 . Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні дав покази про те, що вчинив всі необхідні дії для заподіяння смерті ОСОБА_12 самостійно, без участі ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.23 КПК України суд першої інстанції безпосередньо дослідив протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , а також відеозапис зазначеної слідчої дії. Оскільки захисник обвинуваченої ОСОБА_7 посилався на необхідність дослідження зазначеного доказу в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, колегія суддів задовольнила таке клопотання і дослідила відеозапис зазначеної слідчої дії, а також аудіо запис показів ОСОБА_9 в судовому засіданні 19.10.2017 року. Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відповідність показів ОСОБА_9 під час слідчого експерименту 13.11.2013 року фактичним обставинам події, що відбулася 09.11.2013 року є правильним. Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту і в суді, оскільки ці покази мають суттєві суперечності. Так, обвинувачена в судовому засіданні стверджувала про те, що повернувшись із ванної кімнати, вона побачила як ОСОБА_14 душить ОСОБА_13 і спробувала відтягнути останню. Однак, під час слідчого експерименту вона розповіла про те, що після ванної кімнати пішла на кухню і пробула там хвилин 10, а коли зайшла до кімнати, ОСОБА_14 душив ОСОБА_13 , а вона ОСОБА_15 , намагалась відчепити з захвату праву руку ОСОБА_14 , а потім сиділа на дивані. В той же час, ОСОБА_7 заперечувала про будь-які сварки або сутички між нею і ОСОБА_13 . Покази ОСОБА_7 щодо обставин події, дій ОСОБА_14 , а також щодо її участі в події, що досліджується, є непослідовними, суперечливими, і такими, що не відповідають іншим доказам у провадженні. Таким чином, суд першої інстанції піддав сумніву покази ОСОБА_7 і не прийняв їх до уваги. В той же час, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.358, 359 КПК України дослідив протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 відеозапис цієї слідчої дій, на підставі чого дійшов правильного висновку про наявність в діях обвинувачених кваліфікуючої ознаки за попередньою змовою групою осіб. Про наявність узгодженості дій обвинувачених для досягнення спільної мети, на думку колегії суддів, свідчить поряд з іншим і відмова ОСОБА_7 від застосування будь-яких дій щодо медичної допомоги ОСОБА_13 , зокрема з використанням особистих знань в сфері медицини. Колегія суддів не вбачає порушень вимог процесуального закону з боку суду першої інстанції щодо дослідження протоколу відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності показів ОСОБА_14 про участь ОСОБА_7 в процесі вбивства, оскільки досліджені в судовому засіданні і протокол, і відеозапис проведення слідчого експерименту містять відтворення обставин події ОСОБА_14 , згідно яких крім утримування ніг потерпілої ОСОБА_7 ще й кілька разів сідала на подушку, якою були закриті обличчя та шия ОСОБА_13 . Колегія суддів вважає, що наведені у вироку висновки про наявність в діях ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки злочину «за попередньою змовою групою осіб», мотиву скоєння злочину та інших обставин, що наведені у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, відповідають змісту досліджених в судовому засіданні доказів, належним чином вмотивовані, а тому доводи апелянта щодо зазначених обставин відхиляє як такі, що не відповідають обставинам провадження.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання особі обвинуваченої, а також ступеню її участі у вчиненому злочині. Суд апеляційної інстанції, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має численні нагороди за участь у спортивних змаганнях, молодий вік обвинуваченої, а також її другорядну роль у скоєнні злочину, вважає за доцільне пом`якшити призначене покарання. Колегія суддів доходить висновку про доцільність зміни вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_7 і зниження строку призначеного їй покарання у виді позбавлення волі до мінімального розміру, передбаченого санкцією статті обвинувачення. На думку колегії суддів таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення винної.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, зменшивши строк позбавлення волі до 10 років. В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 16.01.2017 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по 24.10.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4