УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/836/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правову кваліфікацію вчиненого злочину, просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання, засудити його за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 5 років позбавлення волі
Вважає, що суд першої інстанції обрав ОСОБА_6 надто сувору міру покарання, таку, що не відповідає особі засудженого і тяжкості скоєного ним злочину.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував усі пом`якшуючі обставини, а саме - добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди. Суд неналежним чином обґрунтував неможливість застосування при призначенні покарання вимог ст.69 КК України, а також не врахував думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, претензій до обвинуваченого не має.
Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, співпрацював з органом досудового слідства та суду, відшкодував збитки. Зазначене свідчить про те, що він щиро розкаявся, зрозумів недопустимість протиправної поведінки і не має наміру в подальшому вчиняти злочини, а тому суд безпідставно не застосував ст.69 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 , правильності кваліфікації його дій, просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року щодо нього в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. В решті вирок суду залишити без змін.
Вважає, що зазначений вирок суду є незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначив, що скоєне кримінальне правопорушення відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_6 зловживає спиртним напоями, веде аморальний спосіб життя, у зв`язку з чим систематично вчиняв сварки із батьком, за що притягувався до адміністративної відповідальності.
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Строк відбування рахувати з моменту затримання з 12.05.2017 р.
В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення, який рахується з 12.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази:
- сліди папілярних узорів рук розмірами: 62x53 та 51x62, що вилучені під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишено при справі;
-дактилокарта ОСОБА_6 , отримана 12.05.2017 під час дактилоскопіювання останнього знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишено при справі;
- дактилокарта ОСОБА_11 , отримана 12.05.2017 під час огляду місця події в Новоград-Волинському бюро СМЕ, що в м. Новоград- Волинський, вул. Лянгуса, 2, Житомирської області, знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишено при справі;
- штани спортивні синього кольору, труси чорно-червоного кольору, шкарпетки, сорочка темно червоного кольору в клітку, які упаковані до спец пакету №0727825; сорочка коричневого кольору, синтетичні штани коричневого кольору, шкіряний ремінь, які упаковані до спец пакету №0727836; куртка коричневого кольору, яка упакована до спец пакету № 0727835, що 12.05 2017 року вилучені під час огляду місця події в Новоград-Волинському бюро СМЕ, що в м. Новоград-Волинський, вул. Лянгуса, 2, Житомирської області, знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Баранівського ВП знищено;
- зразки букального епітелію ОСОБА_6 відібрані 15.05.2017 знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишено при справі.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, які становлять 865,90 грн. на проведення дактилоскопічної експертизи (висновок експерта №1/1098 від 19.06.2017) стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 10 травня 2017 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вирішив піти до сусіда ОСОБА_12 , який проживає в будинку АДРЕСА_3 , для вживання спиртних напоїв.
Прийшовши до ОСОБА_12 , ОСОБА_6 запропонував йому випити горілки. ОСОБА_13 погодився на пропозицію ОСОБА_6 , однак зауважив, що у нього немає коштів для купівлі алкогольних напоїв, але ОСОБА_6 сказав, що візьме гроші на спиртне у свого батька ОСОБА_11 , який на даний час знаходиться вдома.
Цього ж дня близько 17 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , прийшли до місця проживання останнього та зайшовши на господарський двір, помітили ОСОБА_11 , який перебував на території домогосподарства. В подальшому ОСОБА_6 підійшов до свого батька та попросив у нього 50 грн. на випивку, але останній у грубій формі відмовив. Почувши відповідь батька, ОСОБА_6 обурився та умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, долонею правої руки наніс ОСОБА_11 спочатку один удар в ліву частину обличчя, після цього ще один удар долонею лівої руки в праву частину обличчя, внаслідок чого останній впав лівою частиною тулуба на асфальтове покриття землі, частково вкрите травою. ОСОБА_12 , помітивши злочинні дії ОСОБА_6 , які виразилися в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , відразу ж покинув вище вказане домоволодіння.
В подальшому, без відриву у часі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та можливі небезпечні тяжкі наслідки своїх дій, бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого, який лежав на землі та правою ногою зі значною силою наніс один удар в область грудної клітки. Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_11 зі спини і правою ногою зі значною силою наніс три удари в область ребер.
Таким чином, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді переломів зліва 5-6 ребер по середній ключичній лінії, переломи справа 11 ребра по лопатковій лінії, 12 ребра по біляхребтовій лінії, 3-8 ребер середній ключичній лінії, 5 ребра по задній паховій лінії, 6 ребра по передній паховій лінії, масивні крововиливи в м`які тканини грудної стінки навколо переломів ребер, які утворились близько 2-8 години до моменту смерті ОСОБА_11 , входять в комплекс закритої тупої травми грудної клітини, супроводжувалися гострою легенево-серцевою недостатністю травматичного походження та травматичним шоком, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті, ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя. Крім того, у ОСОБА_11 виявлено синець на обличчі в ділянці правої щоки, правої навколоочної ділянки, правої брови, лоба справа, носа, губ зліва, лоба зліва, лівої навколоочної ямки, лівої брови, лівої щоки, вилично-вискової ділянки зліва, лівого вуха та навколо вушної ділянки зліва, садна на фоні синця на оці (5), на лобі справа над бровою (велика кількість), на лобі зліва над бровою (2), на лобі зліва на межі з волосистою частиною голови (3), на лівому вусі (велика кількість), рана в ділянці зовнішнього кінця правої брови, крововиливи у м`які тканини голови зсередини в проекції вищеописаного синця та в тім`яній ділянці справа, крововиливи в кон`юнктиву правого ока зовні та доверху від рогівки, в кон`юнктиву лівого ока доверху від рогівки, крововиливи під м`яку мозкову оболонку лівої півкулі головного мозку на межі основи вискової та потиличної долей, які утворились від дії тупого (их) предмета (ів) за механізмом удару (стискання, тертя) близько 2-8 годин до моменту смерті ОСОБА_11 , входять в комплекс закритої черепно-мозкової травми, причинного зв`язку з настанням смерті його не мають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень при житті.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер. Смерть ОСОБА_11 настала від закритої тупої травми грудної клітини із множинними переломами ребер справа та зліва, масивними крововиливами в м`які тканини грудної стінки навколо переломів ребер, яка супроводжувалася (ускладнилася) розвитком легенево-серцевої недостатності травматичного походження та травматичним шоком.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими у встановленому законом порядку, з чим погоджуються апелянти і ніким із сторін кримінального провадження не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження є безпідставними.
Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, а саме те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого настала смерть людини, позицію потерпілої ОСОБА_14 , яка не наполягала на суворому покаранні.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні покарання було враховано те, що за місцем свого проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, раніше притягувався до адміністративної відповідальності про насильство в сім`ї щодо свого батька ОСОБА_11 , ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину, у зв`язку з чим доводи апелянта щодо не врахування судом цих обставин, є безпідставними. Як обставину, що обтяжує покарання суд обґрунтовано визнав скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Сукупність цих обставин було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.121 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, як ставиться вимога в апеляційній скарзі захисника, оскільки врахуванню підлягають не кількісний показник пом`якшуючих покарання обставин, а їх якісна характеристика, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення винній особі покарання нижче від найнижчої межі виключно з урахуванням особи винного.
Враховуючи наведені вище обставини кримінального провадження, характер вчинення ОСОБА_6 злочину та дані, що його характеризують, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.
Посилання захисника на відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є безпідставними та не підтверджено будь-якими доказами.
Колегія суддів вважає неспроможними і доводи прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок його м`якості, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної несправедливості та м`якості призначеного обвинуваченому покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.50,65 КК України призначив покарання в межах санкції статті кримінального закону, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, та дійшов до правильного висновку, що покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Доводи апеляційних скарг висновків суду в частині призначення виду покарання не спростовують і не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог кримінального закону.
Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 щодо ОСОБА_6 без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області, а особою, яка тримається під вартою у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ: