Справа № 570/4444/17
Номер провадження 1-кс/570/91/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю скаржника ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 29 січня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінальної справи та визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 21 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,
в с т а н о в и в:
покликаючись на незаконність винесеної 29 січня2018 року постанови прокурорапро відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінальної справи та визнання його потерпілим у кримінальному провадженні№0000478, скаржник у поданій до суду 09 лютого 2018 року скарзі просить її скасувати.

У суді скаржник просить скаргу задоволити. По суті стверджує, що йому заподіяна шкода, тому він повинен бути визнаний потерпілим.
Прокурор вважає, що скарга безпідставна, так як підстав для визнання ОСОБА_2 потерпілим не вбачається, оскільки не встановлено жодних об"єктивних даних, які б підтверджували наявність та достатніх підстав вважати, що йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Скаржник перебуває у статусі заявника, якому не надано право подавати будь-які клопотання по справі.
Заслухавши їх пояснення, дослідивши надані матеріали, приходжу до таких висновків.
20 лютого 2017 року заявник повідомив про вчинення відносно нього групою осіб за попередньою змовою дій, що мають ознаки здочину.
21 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Під час слідства встановлено, що посадовими особами Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області підроблено документи на належну ОСОБА_5 земельну ділянку в с.Обарів Рівненського району Рівненської області.
29 січня 2018 року прийнято оскаржувану постанову про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінальної справи та визнання скаржника потерпілим.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Таким чином, діяльність слідчого у конкретному кримінальному провадженні повинна бути спрямована на збирання (формування), перевірку й оцінку доказів, а також висуненню ними на підставі необхідної та достатньої сукупності доказів певних правових тез із відповідним обґрунтуванням у процесуальних рішеннях по кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним порядком. Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може оскаржуватися рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п.33 та «Далбан проти Румунії» п.44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Крім того, відповідно до Рекомендацій Rec (2006) 8 Комітету Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 року під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.
Ч.5 ст.55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. За змістом цієї норми, права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обовязки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання. В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст. 55 КПК України.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобовязаний поновити або усунути для їх реалізації.
В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ практики з розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування зазначено, що відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
Оскільки такі підстави в оскаржуваній постанові жодним чином не мотивовані, постанову в цій частині необхідно скасувати.

У той же час зазначаю, що вимоги заявника щодо зміни правової кваліфікації не розглядаються під час досудового розслідування і не можуть бути оскаржені в порядку ст.303 КПК України, оскільки передбачено вичерпний перелік оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. У вказаному переліку відсутня така дія слідчого, яка може бути оскаржена, а саме - кваліфікація кримінального правопорушення.
Виходячи з вимог закону і встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим під час реєстрації у ЄРДР заяви дотримано вимоги, передбачені ч.5 ст.214 КПК України, оскільки слідчий вправі вказати саме попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, що ним і було виконано та зазначено ч.1 ст.358 КК України. Така попередня кваліфікація кримінального правопорушення здійснена слідчим виходячи з обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину, які навів заявник в своїй заяві. Дана обставина в подальшому під час досудового розслідування не позбавляє права слідчого на перекваліфікацію, або додаткову кваліфікацію кримінального правопорушення, на яку посилався заявник, у разі, якщо ознаки таких діянь будуть виявлені під час досудового розслідування. Стаття 214 КПК України не передбачає обов"язку слідчого вносити відомості до ЄРДР саме в тій редакції, як вказує у своїй заяві про злочин заявник, оскільки п.5 ч.5 ст.214 КПК України надає право слідчому при внесенні відомостей до ЄРДР самостійно визначати попередню кваліфікацію злочину.
Згідно з п. 1.9 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012, реєстраторами Реєстру є: прокурори, у т.ч. керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі: органів прокуратури, внутрішніх справ, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів державного бюро розслідувань (з моменту створення). За змістом ч. 1, п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, п. 1.9, пп. 5 п. 2.1 Розділу І Положення правом визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, вказаного у повідомленні про кримінальне правопорушення наділений реєстратор Реєстру, а не особисто заявник.
Остаточна правова кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні викладається у обвинувальному акті, а тому скарга у цій частині не підлягає до задоволення.
Крім того, у відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таке право підлягає захисту у разі доведення його порушення відповідними фізичними або юридичними особами. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такі збитки і порушення її цивільного права певними особами позивач також зобов`язаний довести.
З огляду на викладене, керуючись п.5 ч.1 ст.303, ст.307 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
частково задоволити скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 29 січня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання про зміну правової кваліфікації кримінальної справи та визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 21 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Скасувати постанову прокурораРівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 29 січня2018 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 в частині визнання його потерпілим у кримінальному провадженні№0000478.
Ухвала оскарженю не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1