Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2018/17
Провадження № 1-в/553/322/2017
У Х В А Л А
Іменем України
28.09.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення. Просив суд розглянути дане клопотання та його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч.1,3 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений ОСОБА_4 покарання відбуває з 09.04.2007 року, за період перебування у СІЗО м. Полтави за порушення режимних вимог мав одне стягнення. Заохочень не мав.

З 24.04.2008 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№ 64). За час відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою. За допущені порушення вимог встановленого порядку відбування покарання мав сім стягнень. Встановлених правил поведінки та розпорядку дня намагається дотримуватися. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їхні законні вимоги, за що був заохочений двадцять разів.

Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, до праці та до покладених обов`язків ставиться задовільно, з поставленими завданнями справляється. Приймає активну участь у роботах по благоустраю території та приміщень установи, розуміє їх необхідність. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. За станом здоров`я працездатний. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", здобув спеціальність кухаря-пекаря в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». «Фізкультура та спорт» та «Підготовка до звільнення». Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити вірні для себе висновки. У вільний час відвідує бібліотеку, читає літературу та дивитися телепередачі.

Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю, сестрою та дружиною шляхом листування, телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки та передачі.

Станом на 28.09.2017 року відбута частина строку покарання засудженого становить 11 років 6 місяць 30 днів, тобто менше 3/4 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 27.04.2021 року.

За характером спокійний, скритий. У відношенні до засуджений не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 вирішувалось останній раз 03.05.2016 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави де засудженому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_4 протягом усього періоду відбування покарання, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого не можна визнати сумлінною та це свідчить про відсутність тих процесів позитивних змін, які мали б відбутися та не відбулися в його особистості і не створили на даний час у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Так у засудженого на даний час відсутні стягнення, характеристика посередня, а тому суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна та, а сукупність вищевказаних обставин не свідчить про доведеність виправлення засудженого, тому заява ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1