Справа № 500/6606/17
Провадження № 1-кп/500/219/18
УХВАЛА
Іменем України

19 січня 2018 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області в відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000158 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, 3 ст.305, ч.2 ст.15 - ч.2, 3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вищезазначеного злочину. Судовий розгляд відкладений, а строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 закінчується 30.01.2018 р.

Від прокурора ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, в якому прокурор посилається на те, обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що не має ніяких ризиків, на які посилався прокурор та просять змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов до такого.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд, оцінивши обставини, що викладені у клопотанні прокурора, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Таким чином, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час є виправданим заходом, оскільки вказані обставини чітко вказують на те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_7 може продовжити вчиняти нові злочини, порушуючи права інших осіб, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності, інтересів правосуддя, запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_7 на свободу.

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_7 того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочинався, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на строк, що не перевищує 60 днів, до 17 березня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 201, 331, 369 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, 3 ст.305, ч.2 ст.15 - ч.2, 3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, на строк, що не перевищує 60 днів, до 17 березня 2018 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 17 березня 2018 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№ 22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: 1. /підпис/
2. /підпис/
Копія вірна

Головуючий суддя: ОСОБА_1