ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 листопада 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, видача якої запитується іноземними компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 про покладення обов`язків і зміну способу їх виконання під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, відносно
громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказ, Республіки Північна Осетія-Аланія, Російської Федерації, документованого паспортом громадянина Російської Федерації серії 90 03 № 507070,
ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , в якому зазначено, що 17.01.2016 о 10 годині 00 хвилин співробітниками СВ УСБ України в Запорізькій області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_4 , розшукуваного Управлінням по боротьбі з тероризмом 2 Служби ФСБ Росії для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205.2 (участь у діяльності організації, яка відповідно до законодавства визнана терористичною) та ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205.1 (сприяння терористичній діяльності шляхом організації озброєння особи) КК Російської Федерації.
Ініціатору розшуку 17.01.2016 каналами Інтерполу повідомлено про затримання ОСОБА_4 . У відповідь від ініціатора розшуку надійшло підтвердження про отримання вказаного повідомлення та поінформовано про готовність надати документи на підтвердження розшуку ОСОБА_4 та подальший намір клопотатися про видачу (екстрадицію) останнього до Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 19.01.2016 задоволено клопотання заступника прокурора Запорізької області про застосування запобіжного заходу у вигляді тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 строком на 40 діб.
Відповідно до ч. 2 ст. 574 КПК України центральним органом щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальних провадженнях під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.
До прокуратури Запорізької області через Генеральну прокуратуру України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205.2 та ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205.1 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2016 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту відповідно до ст. 584 КПК України строком на 60 діб.
21.04.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб.
23.06.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження строку екстрадиційного арешту строком на 60 діб, терміном до 23.08.2016.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.07.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя залишено без змін.
22.08.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 23.10.2016.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 21.10.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 до 22.12.2016.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2016 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 задоволено клопотання заступника прокурора області про продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_4 терміном до 20.02.2017.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.01.2017 вказану ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.
Прокуратурою області за дорученням Генеральної прокуратури України проводилась екстардиційна перевірка обставин що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_4 компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, матеріали якої разом із відповідним висновком наразі скеровано до Генеральної прокуратури України.
Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що відповідно до наданих російською стороною документів 19.01.2015 слідчим в ОВС СУ ФСБ Росії ОСОБА_8 в рамках розслідування кримінальної справи № 141446 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 у якості обвинуваченого, відповідно до якої останній обвинувачується у скоєнні ряду умисних злочинів проти громадської безпеки та пов`язаних з терористичною діяльністю.
Зокрема ОСОБА_4 звинувачено в тому, що він не пізніше 2013 року, знаходячись на території Республіки Інгушетія РФ вступив до лав міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» та отримав від інших учасників організації вказівку щодо організації виготовлення саморобних вибухових пристроїв та їх подальшого транспортування до Північнокавказького регіону РФ та Сирійської Арабської Республіки, з метою подальшого скоєння терористичних актів.
Влітку 2013 року ОСОБА_4 , знаходячись на території України у м.Сімферополь схилив ОСОБА_9 до надання пособницької допомоги членам міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ», яка полягала у модернізації схем електронних механізмів до саморобних вибухових пристроїв, виготовленні їх на території м. Москви РФ та подальшого направлення їх до Північнокавказького регіону РФ та Сирійської Арабської Республіки.
У період з листопада 2013 року по березень 2014 року ОСОБА_4 знаходячись на території України у м. Сімферополь організував забезпечення осіб, які брали участь у терористичній діяльності міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» на території м. Хасавюрту Республіки Дагестан РФ. У вказаний період часу ОСОБА_4 за посередництвом ОСОБА_9 на території м. Москви РФ виготовив не менше 120 компонентів саморобних вибухових пристроїв та організував їх передачу керівникові підрозділу міжнародної терористичної організації «Імарат Кавказ» ОСОБА_10 -О.
В ході досудового розслідування вищевказаної кримінальної справи місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено не було у зв`язку з чим слідчим в ОВС СУ ФСБ Росії ОСОБА_8 19.01.2015 останнього оголошено у розшук.
07.05.2015 Лефортовським районним судом м. Москви РФ відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з анкетою Інтерполу «Individual Report» (документом, на підставі якого здійснюється розшук підозрюваної (обвинуваченої) особи та її затримання до вирішення питання про екстрадицію) ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку.
За злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 компетентними органами Російської Федерації, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Злочини, передбачені ч. 2 ст. 205.2 та ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205.1 КК Російської Федерації не належать до військових злочинів, і не мають політичного характеру.
Злочин, визначений ч. 2 ст. 205.5 КК РФ, відповідає ч. 1 ст. 2583 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.
Міністерством закордонних справ України повідомлено на адресу прокуратури Запорізької області, що у відповідності до рішення Комітету Ради Безпеки ООН 1267 на підставі резолюції РБ ООН 2161 (2014) у зведеному санкційному списку Комітету РБ ООН щодо організації «Аль-Каїда» і пов`язаних з нею осіб та організацій за номером QDe. 131 міститься організація «EMARAT KAVKAZ» («Імарат Кавказ»).
Злочин, визначений ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 205.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 2584 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
Строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, не закінчився.
За інформацією Державної міграційної служби України від 19.02.2016 № 8-993/1-16 та управління ДМС в Запорізькій області від 18.01.2016 № 2301/01-542 ОСОБА_4 з питань набуття громадянства України, отримання статусу біженця та інших форм захисту до органів міграційної служби України не звертався.
Проте, за інформацією ДМС та ГУДМСУ в Дніпропетровській області Управлінням прийнято до розгляду заяву ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви 27.10.2016 рішенням Державної міграційної служби України № 547-16 ОСОБА_4 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Поряд з тим, згідно висновку службової перевірки факту визначення наявності або відсутності громадянства Російської Федерації відносно ОСОБА_4 , проведеної УФМС Росії у РСО-Аланія встановлено, що останній у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про громадянство Російської Федерації» від 28.11.1991 № 1948-І є громадянином Російської Федерації.
На цей час у провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва перебуває справа № 826/1030/17 за позовом ОСОБА_4 до ДМС України про визнання протиправним рішення щодо ненадання йому статусу біженця. Згідно з даними Єдиного судового реєстру 20.01.2017 провадження у справі відкрито, але її судовий розгляд ще не розпочато.
На цей час Генеральною прокуратурою України рішення за результатами розгляду запиту Генеральної прокуратури РФ не прийнято, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо оскарження зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Інших обставин, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами які перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності наразі не встановлено.
У зв`язку з закінченням максимального 12-місячного строку екстрадиційного арешту та відповідно до клопотання Народного депутата України ОСОБА_11 щодо передання ОСОБА_4 на поруки, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 17.02.2017 змінено запобіжний захід відносно вказаної особи з тримання під вартою на особисту поруку до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Поручителем призначено Народного депутата України, Голову меджлісу кримськотатарського народу ОСОБА_11 . На ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_12 або слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області за першою вимогою; без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися з м. Мелітополя Запорізької області.
Крім, того у теперішній час прокурором прокуратури області з міжнародно-правових доручень є ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного, враховуючи, що Генеральною прокуратурою України на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, виникла необхідність покласти на нього нові обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор просить слідчого суддю покласти на ОСОБА_4 нові обов`язки під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, а саме: прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_13 або в суд за першою вимогою; без дозволу прокурора, слідчого або суду не відлучатися із м.Мелітополя; про виїзд до м. Києва на лікування та повернення до м.Мелітополя письмово інформувати прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 з наданням копій підтверджуючих документів.
ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти покладення на ОСОБА_4 нових обов`язків.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши учасників процесу, встановив наступне.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
У відносинах між Україною та Російською Федерацією у сфері екстрадиції застосовується Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ратифікована Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, Протоколом до неї від 29.03.1997, ратифікованим Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, Європейська Конвенція по видачу правопорушників 1957 року. Зазначені міжнародні договори набрали законної сили як для України, так і для Російської Федерації.
Згідно зі ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, ч. 1 ст. 573 КПК України договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на максимальний строк не менше одного року позбавлення волі.
Статтею 60 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року (в редакції Протоколу до неї від 29.03.1997) передбачено, що після отримання вимоги про видачу запитувана сторона негайно вживає заходів до розшуку і взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видачу не може бути здійснено.
Відповідно до п. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Згідно ч. 1 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення в подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
У зв`язку з закінченням максимального 12-місячного строку екстрадиційного арешту та відповідно до клопотання Народного депутата України ОСОБА_11 щодо передання ОСОБА_4 на поруки, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 17.02.2017 змінено запобіжний захід відносно вказаної особи з тримання під вартою на особисту поруку до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації. Поручителем призначено Народного депутата України, Голову меджлісу кримськотатарського народу ОСОБА_11 , а на ОСОБА_4 покладено певні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно з листом Народного депутата України ОСОБА_14 за № 436/539 від 08.11.2017 ОСОБА_4 у теперішній час мешкає у АДРЕСА_1 та умов тримання на поруках не порушує. Проти покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених у клопотанні прокуратури Запорізької області від 02.11.2017 поручитель не заперечує, поручається за їх виконання ОСОБА_4 та підтверджує раніше взяті на себе обов`язки поручителя вказаної особи.
Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, покладаються на особу на строк не більше двох місяців.
Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, чи про зміну способу їх виконання.
Слідчий суддя на підставі викладеного, враховуючи, що через вказані обставини Генеральною прокуратурою України на цей час рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 не прийнято, з метою запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому його видачі (екстрадиції), вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 нові обов`язки під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Керуючись ст.ст. 180, 194, 200 КПК України, слідчий суддя
Клопотання прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 задовольнити.
Покласти на громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 такіобов`язки під час дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки:
- прибувати до прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 , слідчого в ОВС 1 відділення СВУ СБУ в Запорізькій області ОСОБА_13 або в суд за першою вимогою;
- без дозволу прокурора, слідчого або суду не відлучатися із м. Мелітополя.
- про виїзд до м. Києва на лікування та повернення до м. Мелітополя письмово інформувати прокурора прокуратури Запорізької області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_3 з наданням копій підтверджуючих документів.
Строк дії зазначених обов`язків встановити до 09.01.2018.
Про покладені на ОСОБА_4 обов`язки інформувати його особистого поручителя Народного депутата України, ОСОБА_11 .
Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1