АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

01 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
представників власника майна адвокатів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003886 від 19.04.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, було задоволено клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_10 , про поновлення пропущених процесуальних строків та накладення арешту на майно, та поновлено в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року пропущені із поважних причин строки подання слідчим клопотання до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення огляду місця події від 19.04.2016 р., а також накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «PorscheCaenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси».

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про необхідність поновлення в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року пропущених із поважних причин строків подання слідчим клопотання до слідчого судді про арешт тимчасом вилученого майна під час проведення огляду місця події від 19.04.2016 р., а також наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», оскільки щодо нього існує сукупність підстав і підозр вважати, що він є предметом та доказом злочину.

Крім того зазначив, що наявні підстави для накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження іншим чином та користування даним майном, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення, перетворення та відчуження цього майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , про поновлення процесуального строку та арешт майна від 22.09.2016 року. Також, просить зобов`язати уповноважених осіб СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві повернути ОСОБА_6 або його адвокату автомобіль «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , ключі від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що власник майна ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим ні у цьому кримінальному провадженні, ні у будь-якому іншому, цивільним відповідачем у будь-якому кримінальному провадженні чи цивільній справі.

Зазначає, що даний автомобіль був придбаний ОСОБА_6 за власні кошти, при цьому майно не відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КПК України.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що підстав, визначених у ст. 170 КПК України, не вбачається.

Також вказує на те, що слідчий у порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України не зазначив жодного обґрунтування необхідності арешту майна, не надав слідчому судді документи та відомості, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Додатково автор апеляційної скарги зазначає про те, що слідчим суддею порушено вимоги ст. ст. 113, 117 КПК України, оскільки залишено поза увагою той факт, що клопотання слідчого про арешт майна було подано поза межами процесуальних строків, при цьому жодних правових підстав для його поновлення за ухвалою слідчого судді не встановлено, оскільки мова про це не йде за змістом ухвали.

В підсумку вказує на порушення права на захист ОСОБА_6 , оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд клопотання слідчого щодо накладення арешту на майно, при цьому копія ухвали на його адресу направлена не була.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 06.10.2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, СВ ПечерськогоУП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0003886 від 19.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2016 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , перебуваючи на території автомобільної стоянки будівельного гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 40, шляхом розбиття скла лівих задніх дверей автомобіля "HondaPilot", д.н.з. НОМЕР_3 , таємно викрали з нього дипломат, у якому перебували кошти в розмірі 550 доларів США, пістолет «ПМР» із дозволом на нього на інше майно, що належать ОСОБА_15 .

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, та згідно протоколу обшуку від 22.04.2016 року, за адресою: місто Київ, бульвар Дружби Народів, 25, працівниками поліції у відповідності до вимог статей 104, 105, 106, 223, 234, 236 КПК України вилучено транспортний засіб - автомобіль «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: місто Київ, вул. Озерна, 1. При проведенні обшуку зазначеного автомобіля відповідно до ухвали слідчого судді від 22.04.2016 року №757/19253/16-к, працівниками поліції вилучені предмети та речі, які мають значення для кримінального провадження, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

06.10.2016 р. слідчий СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про поновлення в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року пропущених із поважних причин строків подання слідчим клопотання до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення огляду місця події від 19.04.2016 р., а також накладення арешту на автомобіль марки «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси».

06.10.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про поновлення пропущених процесуальних строків та арешт майна було задоволено.

Разом з тим, дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в поновленні пропущених процесуальних строків та накладенні арешту на автомобіль марки «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси».

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Разом з цим, як вбачається з клопотання слідчого обшук автомобіля «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 та його тимчасове вилучення було здійснено 22.04.2016 року. Однак клопотання про накладення арешту на даний автомобіль подано лише 06.10.2017 року.

Слід вказати, що слідчий обмежився лише законодавчим посиланням на необхідність поновлення пропущених процесуальних строків, при цьому не зазначивши поважні причини такого пропуску.

Дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про поверхневе дослідження матеріалів справи.

Що стосується безпосередньо накладення арешту на майно то слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, як регламентує ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя вказаних норм закону не дотримався, оскільки власнику майна ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року станом на даний час не повідомлено про підозру, при цьому підстав, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України за матеріалами судового провадження не вбачається.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого та прокурора про те, що вилучений під час обшуку автомобіль, має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Зокрема, оскільки автомобіль у встановленому порядку не визнаний органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто в матеріалах судового провадження відсутня відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання його речовим доказом, то в даному випадку не може ставитися питання про накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, виходячи з того, що при цьому нівелюється мета накладення на них арешту, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_6 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт.

Так, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Разом з тим, є слушними доводи апелянта щодо відсутності у сторони обвинувачення достовірних даних того, що автомобіль марки «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , є предметом чи доказом злочину.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003886 від 19.04.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене із першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_10 , про поновлення пропущених процесуальних строків та накладення арешту на майно, та поновлено в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року пропущені із поважних причин строки подання слідчим клопотання до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення огляду місця події від 19.04.2016 р., а також накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «PorscheCaenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Печерського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погодженого із першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_10 , про поновлення в кримінальному провадженні №0003886 від 19.04.2016 року пропущених із поважних причин строків подання слідчим клопотання до слідчого судді про арешт тимчасово вилученого майна під час проведення огляду місця події від 19.04.2016 р., а також про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Porsche Caenne», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу обшуку від 22.04.2016 р. та перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, який належить Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 с і к