УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2117/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17.06.2013 року. Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення. Вказує, що він відбув 2/3 строку покарання, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Посилається на те, що ухвала суду необгрунтованою та підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Вказує, що засуджений ОСОБА_8 , відбув більше ніж дві третини призначеного строку покарання за тяжкий злочин та відповідно до умов ст. 81 КК України, має право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Вказує, що ним було зроблено адвокатський запит до установи, в якій він відбуває покарання, відносно наявності у засудженого час відбування покарання стягнень та заохочень. У відповіді на адвокатські запит надана довідка про заохочення та стягнення засудженого, з якої види що засуджений в період перебування в КВК № 71 має з 24.08.2014 року і теперішній час дві подяки за сумлінну поведінку, та ставлення до праці. Незважаючи на наявність всіх ознак, передбачених законодавцем для застосування умовно-дострокового звільнення, суд не взяв до уваги всі позитивні події, та ставлення засудженого до праці, ознаки його виправлення прагнення повернутися в суспільство корисним. Також адміністрацією установи де перебуває засуджений надана характеристика в якій зазначено, а ОСОБА_8 має три заохочення, останнє 30.09.2016 року, а також має п`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку.
В судове засідання апеляційного суду 10.10.2017 року від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі його та його підзахисного ОСОБА_8 та про підтримання ним доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, врахувавши заяву захисника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався..
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 17.06.2013 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст.187 ч.2,71 КК України до 7 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного майна. Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання, тобто з 09.08.2012 року. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 23.02.2016 року ОСОБА_8 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 09.08.2012 року по 25.07.2014 року. (а.с.5-7). Засуджений ОСОБА_8 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, двічі звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, не має постійного місця проживання, злочини вчиняв в стані алкогольного сп`яніння. За вироками суду вину в скоєних злочинах не визнав, каяття з приводу вчиненого не проявляє.
24.03.2016 року матеріали щодо засудженого ОСОБА_8 були предметом розгляду спільного засідання комісії Коростенської ВК-71 та спостережної комісії при Коростенському міськвиконкомі з питань його умовно-дострокового звільнення, та за результатами комісія вирішила: не направляти матеріали в суд з питання умовно-дострокового звільнення, так як не довів своє виправлення. Рішення було прийнято одноголосно. (а.с.38).
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики на засудженого, за весь період відбування покарання ОСОБА_8 має три заохочення, останнє 30.09.2016 року, а також має п`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку. Характеризується задовільно, більшу частину строку відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, на даний час на виробництві установи не працевлаштований, до суспільно-корисної праці відноситься задовільно, потребує контролю з боку представників адміністрації, разові доручення адміністрації виконує задовільно, законні вимоги представників адміністрації виконує лише під контролем, на заходи виховного характеру не завжди реагує належним чином, участі у суспільному житті відділення та в роботі самодіяльних організацій засуджених н приймає і приймати не бажає, за програмою диференційованого виховного впливу не займається, що свідчить про пристосовницьку цілеспрямованість, над підвищенням загальноосвітнього рівня не працює, своє спальне місце утримує не завжди в належному санітарному стані та має не завжди охайний вигляд.
Крім того, згідно психологічної характеристики ОСОБА_8 стоїть на обліку, я схильний до членоушкодження на підставі висловлювань вчинити неадекватні дії щодо себе схильний до замкнення в собі, тяжко переносить самотність, пригнічений та розгублений при невдачах, дуже вразливий до образ; глибокі потрясіння можуть привести до депресії та неадекватних ауто агресивних дій, а в разі надмірного психологічного навантаження, може вдатись до неадекватних дій щодо себе.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Враховуючи те, що хоча засуджений ОСОБА_8 і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Крім того, слід зазначити, що визначення факту того, чи довела особа своєю поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, віднесено до компетенції адміністрації установи, в якій засуджений відбуває покарання, оскільки саме нею здійснюється щоденний нагляд за засудженим та його поведінкою, і саме виходячи з характеристики адміністрації колонії, було вирішено не направляти матеріали про звільнення засудженого умовно-достроково до суду, оскільки останній не довів своє виправлення.
З урахуванням у сукупності всіх обставин, викладених вище, а також великого виховного та запобіжного впливу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як одного з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Доводи захисника, викладені в його апеляційній скарзі зокрема про те, що висновок суду про відмову в задоволенні клопотання є необгрунтованим оскільки судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 має три заохочення, останнє 30.09.2016 року, п`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, тому він став на шлях виправлення, наразі є передчасними і не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для визнання висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, та для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення клопотання захисника в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення, - без зміни.
Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: