Вирок
Іменем України

24.04.2018 р. Франківський районний суд м.Львова

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представників потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підсудного: ОСОБА_10 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Стрий,Львівської області, гр-на України, українця, з вищою освітою, розлученого, прож. АДРЕСА_1 , раніше не судженого,-

За ст.215 ч.2 КК України(в ред.1960р.),-

В С Т А Н О В И В:

06.10.1998 року о 16. 15год. підсудний ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки Опель-Аскона р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Васильківського в напрямку до вул.Тургенєва у м.Львові, при виїзді із другорядної дороги,якою є вул.Васильківського на головну дорогу- вул.Тургенєва, порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, зокрема р.1, п.1.4 , р.16 п.16.10 ,дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» додаток №1 Правил дорожнього руху,проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не дав дорогу автомобілю ВАЗ 21061,р.н. НОМЕР_2 під керуваням водія ОСОБА_11 ,який рухався по вул., Тургенєва у напрямку до вул.Любінської у м.Львові, внаслідок чого між їх транспортними засобами відбулось зіткнення. В результаті зіткнення керований ОСОБА_11 автомобіль відкинуло на правий по ходу його руху тротуар,де він скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 .Внаслідок наїзду ОСОБА_12 загинула, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 отримали тяжкі тілесні ушкодження .Після наїзду на пішоходів автомобіль ВАЗ 21061,р.н. НОМЕР_2 скоїв наїзд на стіну будинку №44 , а ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Підсудний свою вину у наведеному не визнав та пояснив, що 06.10.1998 року він, керуючи автомобілем марки Опель-Аскона р.н. НОМЕР_1 , рухався по другорядній вул.Васильківського в напрямку до вул.Тургенєва,в салоні була його мати та ще пасажир.Під`їхавши до перехрестя з вул.Тургенєва зупинився,щоб переконатись у відсутності безпеки для руху,виконавши вимоги ПДР.Вдалині він бачив автомобіль ОСОБА_11 .Переконавшись,що це безпечно,виконав лівий поворот та виїхав на ліву смугу вул. Тургенєва.Через деякий час відчув удар в праву передню сторону автомобіля.Вийшовши з машини побачив,що автомобіль під керуванням ОСОБА_11 зупинився справа на тротуарі ,в`їхавши в будинок. ОСОБА_11 їхав по тротуарі ,збиваючи людей,що йшли назустріч.Після зіткнення його автомобіль зупинився за поворотом на лівій смузі руху. У ДТП винен ОСОБА_11 .

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним, його винність у скоєнні злочину повністю доведена доказами, зібраними по справі.

Показами потерпілої ОСОБА_7 ,даними в судовому засіданні про те,що 6.10.98р. вона з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 поверталась з роботи додому, йшли по тротуару по вул.Тургенєва до вул.Любінської.Коли дійшла до будинку АДРЕСА_2 відчула удар та втратила свідомість, обставин ДТП не бачила.В результаті ДТП їй заподіяно тяжкі тілесні ушкодження,в результаті яких вона стала інвалідом 1 групи.Тривалий час лікувалась,їй завдано матеріальну та моральну шкоду,яка не відшкодована по даний час ,просить стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 солідарно 1 013 777,1грн.

Показами потерпілого ОСОБА_11 ,даними в судовому засіданні про те,що він рухався на автомобілі ВАЗ 21061,р.н. НОМЕР_2 по лівій смузі вул.Тургенєва ,об`їжджаючи тролейбус,в сторону вул.Кульпарківської із швидкістю 55-60км/год.З вул.Васильківського виїжджав автомобіль «Жигулі»,який виїхав на вул.Тургенева на 0,5м та зупинився на його сигнал.З-за цієї машини,об`їхавши її зліва, раптово,коли він порівнявся з автомобілем ВАЗ, виїхав автомобільОпель-Аскона.Він не мав можливості загальмувати та уникнути зіткнення, бо все було раптово,сталось зіткнення з його автомобілем-вдарив його автомобіль в ліве переднє крило .Від удару він втратив свідомість,як виїхав на тротуар не пам`ятає.Гальмування не застосовував, кермо не відвертав.Отямився,коли автомобіль зупинився,в`їхавши в стіну будинку.Вийшовши з автомобіля побачив,що двоє потерпілих лежали на тротуарі,а ОСОБА_17 був під його машиною.

Показами потерпілого ОСОБА_13 ,даними в судовому засіданні про те,що 6.10.98р.він ішов по правому тротуару вул.Тургенєва в напрямку до вул.Любінської, відчув удар,від якого втратив свідомість.Потім дізнався,що на нього здійснено наїзд автомобілем. В результаті наїзду отримав тяжкі тілесні ушкодження, став інвалідом 1 групи ,так як йому ампутували праву нижню кінцівку, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні,зазнав моральних страждань. В лікарні його ні ОСОБА_18 ,ні ОСОБА_19 не провідували, заподіяну шкоду не відшкодовано. Просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 63625грн.коштів,витрачених за 255 днів стаціонарного лікування ,а саме 100грн.за добу на придбання медикаментів,70грн.на процедури та 50 грн.на спеціальне харчування, 2500грн. на послуги таксі ,5025грн.за послуги доглядальниці та моральну в сумі 5 000 000грн.

Показами свідка ОСОБА_14 ,даними в судовому засіданні про те,що 6.10.98р.вона разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 йшла додому по вул.Тургенєва.Падав дощ і вона зупинилась,щоб витягнути парасолю.В цей момент почула якийсь звук та побачила автомобІль » ОСОБА_22 »,який рухався по тротуару під кутом по діагоналі на них.Автомобіль наїхав на ОСОБА_20 , ОСОБА_23 та мужчину,що йшов по тротуарі, після цього здійснив наїзд на стіну будинку.Вона викликала «швидку допомогу» та повернулась на місце ДТП.Внаслідок аварії ОСОБА_24 загинула,а ОСОБА_20 отримала тяжкі травми.

Показами свідка ОСОБА_15 ,даними в судовому засіданні про те,що вона їхала в автомобілі підсудного, перед виїздом з вул.Васильківського,він зупинився, автомобіль ВАЗ був далеко,рухався у правій смузі руху. Коли повернули на вул.Тургенєва відбулось дотичне зіткнення з автомобілем ВАЗ, якого вона не відчула. Після зіткнення вони зупинились на лівій смузі,жодних розворотів не робили.На тротуарі побачила потерпілих, на яких здійснив наїзд автомобіль під керуванням ОСОБА_11 .

Показами свідка ОСОБА_25 ,даними в судовому засіданні про те,що 6.10.98р.він знаходився в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_11 ,рухались з центру по вул.Тургенєва з невеликою швидкістю,не більше 60км/год.в правій смузі руху. Перед перехрестям з вул.Васильківського, об`їхали тролейбус, який стояв на зупинці та їхали по лівій смузі. Несподівано для них з вул.Васильківського виїхав автомобіль »Опель аскона» білого кольору і почав маневр повороту ,однак ще до закінчення повороту відбулось зіткнення в праву сторону автомобіля.Даний автомобіль вони не помітили,так як він виїхав з-за автомобіля«Жугулі»,що зупинився, даючи їм дорогу. ОСОБА_11 не встиг зреагувати,так як «Опель» виїхав раптово. Від удару з автомобілем`Опель аскона»,автомобіль Веселовського відкинуло вправо. Не знає чи міг ОСОБА_11 загальмувати ,так як після зіткнення ОСОБА_11 був травмований.

Показами свідка ОСОБА_26 , даними в судовому засіданні про те,що він є знайомим швагра ОСОБА_11 та мав купляти автомобіль Веселовського.6.10.98р.йшов по вул.Тургенєва.Коли підійшов до перехрестя приблизно метрів за 10, побачив ОСОБА_27 »,яка виїжджала на вул.Тургенєва на ліву смугу і після цього зразу відбулося дотичне зіткнення в праву сторону з автомобілем «Жигулі»,який рухався із швидкістю приблизно 50км/год.в лівій смузі .Від удару автомобіль «Жигулі» відкинуло.Наїзду на пішоходів він не бачив,так як відразу пішов з місця події.

Показами свідка ОСОБА_28 ,даними в судовому засіданні про те,що розслідував дану справу у 1998р.,було проведено ряд слідчих дій, експертизи та встановлено,що ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення.Дії ОСОБА_11 після зіткнення були неконтрольовані,так як в нього відлетіло колесо.

Показами свідка ОСОБА_29 ,даними в судовому засіданні про те,що він проводив розслідування даної кримінальної справи після направлення на додаткове розслідування та скерував її до суду.Ним були виконані всі умови ухвали суду-проведено допити, відтворення обстановки та обставин події, експертизи.Обвинувачення було пред`явлено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Однак,прокуратура скасувала постанову про притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності.Автомобіль під керуванням ОСОБА_11 внаслідок ДТП відкинуло,встановити його траєкторію після зіткнення неможливо,машина стала некерованою.

Показами свідка ОСОБА_30 ,даними в судовому засіданні про те, що він розслідував дану кримінальну справу після скерування судом на додаткове розслідування.Ним було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_11 .Було проведено комплексну експертизу,якою доводилась вина ОСОБА_11 ,були всі об`єктивні підстави для пред`явлення обвинувачення ОСОБА_11 ,тому останній був оголошений в розшук.

Показами свідка ОСОБА_31 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.132-133,161,т.2а.с.90,т.3 ас.80-82)про те, що 6.10.98р.приблизно о 16.15 він йшов по тротуару вул.Тургенева в сторону пл.Привокзальної.Бачив,що у лівому ряду вул.Тургенева рухався автомобіль «Жигулі» в напрямку до вул.Любінської.Коли цей автомобіль наблизився до перехрестя вул.Тургенева-Васильківського на відстань приблизно 20м,з вул.Васильківського з лівим поворотом на вул.Тургенева виїхав автомомобіль «Опель». Між автомобілями сталось зіткнення.Чи були ще машини на вул.Васильківського уваги не звернув.В цей час на вул.Тургенева стояв автомобіль «Жигулі» червоного кольору.На його думку,водій ВАЗ 2106 не міг проїхати між вказаним стоячим атомобілем та автомобілем «Опель» та вдарив «Опель» в правий бік. Після зіткнення ВАЗ 2106 викинуло на правий тротуар,де він здійснив наїзд на його співробітників- ОСОБА_23 , ОСОБА_20 та ОСОБА_32 ,а потім на стіну будинку №44.

Показами свідка ОСОБА_33 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.134-135)про те, що 6.10.98р.близько 16.15 він ішов по тротуару вул.Тургенева в напрямку Привокзального ринку.Коли був на відстані приблизно 20м від перехрестя вул.Тургенева-Васильківського, бачив як автомобіль »Опель Аскона» виїхав з вул.Васильківського ,виконуючи лівий поворот, на вул.Тургенєва.Під час виїзду автомобіля «Опель Аскона» на вул.Тургенєва він бачив,що в лівій смузі вул. Тургенєва у напрямку за межі міста рухався автомобіль ВАЗ зеленого кольору, відстань між транспортними засобами була незначна. Водій «Опель Аскона»,виїжджаючи з другорядної дороги не дав дорогу транспортному засобу «ВАЗ»,що рухався по головній дорозі.Коли«Опель Аскона» виїхав на вул.Тургенєва між ними відбулось зіткнення.Від чого автомобіль ВАЗ по ходу його руху виїхав на правий тротуар,де здійснив наїзд на 3 пішоходів - 2х жінок і мужчину,після чого здійснив наїзд на стіну будинку.На вул.Васильківського біля правого краю проїзної частини з частковим виїздом на вул.Тургенева стояв якийсь автомобіль.Номерних знаків та моделі цього автомобіля він не запам`ятав.На вул.Тургенева автомобілів,які стояли не було.

Показами свідка ОСОБА_34 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом т.1а.с.140-141,т3, а.с.52-55)про те, що 6.10.98р.близько 16.15 вона йшла по тротуару вул.Тургенева в напрямку вул.Любінської .Підійшовши до перехрестя вул.Тургенева-Васильківського,мала намір перейти проїжджу частину вул.Тургенева. Подивилась ліворуч,не помітила ніяких машин,коли опустила ногу на проїжджу частину,повз неї на великій швидкості у правому ряду проїхав зелений легковий автомобіль.Відразу почула якийсь стук,але в сторону ,звідки він чувся не дивилась. Як відбулось зіткнення не бачила.Налякавшись автомобіля,що проїхав повз неї,пішла додому. На вул.Васильківського був лише автомобіль білого кольору,який на її думку,їхав .З правого боку від неї на вул.Тургенева автомобілів не було.На наступний день була на тому ж перехресті і дізналась про аварію від якихось жінок та дала їм свої дані з метою дачі пояснень слідчому.

Показами свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.148-150,т.3 а.с.83)про те, що 6.10.98р.в складі слідчо-оперативної групи прибули на місце ДТП.На проїжджій частині вул.Тургенева стояв «Опель»,у якого була пошкоджена права сторона.На тротуарі біля буд.44 знаходився автомобіль ВАЗ зеленого кольору із значними пошкодженнями.При огляді місця події на відстані приблизно 7м від перехрестя на лівій смузі вул.Тургенева виявив відірваний молдинг автомобіля «Опель», на відстані приблизно 3м від нього- декоративну накладку переднього бампера автомобіля ВАЗ 2106.На відстані приблизно 20м від накладки стояв Опель» на незначній відстані від лівого краю проїзної частини.Була складена схема ДТП,на якій все було зафіксовано.На момент огляду швидка медична допомога забрала потерпілих в лікарню.Сліди виїзду втомобіля на тротуар не були виявлені через велике скупчення людей.

Показами свідка ОСОБА_37 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом т.1а.с.134-135,т.3 а.с50-51)про те, що 6.10.98р.близько 16.15 він знаходився в якості пасажира в автомобілі «Опель Аскона» на передньому сидінні.Водія і жінку,яка була в машині не знає, так як його просто підвозили.Перед перехрестям вул.Тургенева-Васильківського водій зупинився перевірити чи немає справа машин.Він також подивився вправо та далеко побачив автомобіль зеленого кольору,що швидко рухався в правому ряду.Коли автомобіль «Опель» виконав маневр лівого повороту на вул.Тургенева та рухався по прямій,він почув звук ковзання.Вони проїхали ще 1-2м та зупинились.Вийшовши з машини, побачив,що ВАЗ зеленого кольору стояв на тротуарі біля стіни будинку,а біля нього лежали люди.На вул.Тургенева інших автомобілів не було.З правої сторони від автомобіля «Опель» на вул.Васильківського автомобілів не було.

Показами свідка ОСОБА_38 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.163-164)про те, що 6.10.98р.близько 16.15 він ішов по тротуару вул.Васильківського в напрямку вул.Тургенева.Бачив як автомобіль білого кольору виїжджав на вул.Тургенева.З правого боку від автомобіля він не бачив інших машин.В районі перехрестя на вул.Тургенева стоячих автомобілів не бачив.Коли білий автомобіль проїхав по вул.Тургенева метрів 10-15,автомобіль «Жигулі» зеленого кольору,який рухався по середині правої смуги вул.Тургенева під незначним кутом здійснив зіткнення по типу »ковзання» з вказаним автомобілем.Потім різко вивернув праворуч,виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішоходів та стіну будинку №44.На місце події він підійшов через 20хв.

Показами свідка ОСОБА_39 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.169-170)про те, що 6.10.98р.близько 16.30 був залучений в якості понятого до огляду місця ДТП,були проведені заміри та складена схема ДТП.

Показами свідка ОСОБА_40 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.1а.с.179-180)про те, що 6.10.98р.близько 16.15 він йшов по правому тротуару вул.Тургенева в напрямку вул.Любінської.Маючи намір повернути на вул.Васильківського,зупинився біля перехрестя,подивився ліворуч на відстані 20-30м від нього машин не було.Ступивши 2 кроки почув шум автомобіля,що рухався з лівого боку-побачив автомобіль «Жимгулі`зеленого кольору,який рухався на великій швидкості,на його думку- 90-100 км/год.Відскочивши з проїжджої частини,подивився за рухом цього автомобіля,тобто на перехрестя вул.Тургенева-Васильківського.В цей час з вул.Васильківського на вул.Тургенева виїхав білий автомобіль іноземного виробництва,коли він проїхав приблизно 10м по вул.Тургенева, відбулось зіткнення між цими автомобілями.На вул.Тургенева стоячих автомобілів не було.Чи були транспортні засоби на вул.Васильківського перед перехрестям,праворуч від автомобіля білого кольору сказати не міг.

Показами свідка ОСОБА_41 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.3а.с.96-98) про те, що 6.10.98р.близько 16.10 він почув сильний удар та вийшов з майстерні, що знаходиться на початку вул.Пастернака.Прийшовши на місце події побачив-зелений ВАЗ,який стояв на тротуарі,правою передньою частиною в`їхав у віконну металеву огорожу будинку.Під заднім лівим колесом даного автомобіля лежав ОСОБА_42 ,а далі на тротуарі лежали ще 2 жінки.На вул.Тургенева стояв автомобіль «Опель-Аскона» білого кольору з побитою правою передньою дверкою,молдинг дверки лежав на дорозі,в метрі від автомобіля.

Показами представника потерпілої ОСОБА_43 ,даними на досудовому слідстві та перевіреними судом (т.3а.с.106-108)про те, що 6.10.98р.йому повідомили про ДТП,від якого потерпіла його дружина.Прибігши на місце події він побачив автомобіль ВАЗ,який стояв вдарений у стіну будинку,автомобіль Опель Аскона стояв біля лівого тротуару вул.Тургенева по ходу до вул.Васильківського передньою частиною.На правих дверках Опеля була вмятина від зіткнення.Крім того,на місці ДТП бачив осип бруду і якусь запчастину.

У судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_44 ,який пояснив, що висновок складено на підставі наданих вихідних даних та на запитання, які були поставлені перед експертами слідчим.

Протоколом огляду місця події від 6.10.98р. та схемою до нього ,де зафіксовано місцезнаходження автомобілів після ДТП(т.1а.с.5-7).

Протоколом огляду та перевірки технічного стану транспорту від 6.10.98р.-автомобіля Опель-Аскона р.н. НОМЕР_1 (т.1.а.с.8-9),в якому зазначено пошкодження автомобіля після ДТП-деформація правої передньої дверки 1х0,45,вмятина задньої дверки, вмятина правого переднього крила.

Протоколом огляду та перевірки технічного стану транспорту від 6.10.98р.-автомобіля ВАЗ 21061 р.н. НОМЕР_2 (т.1а.с.10-11),де вказано пошкодження автомобіля після ДТП-деформація капота,правого і лівого переднього крила,вибите лобове шкло,зміщення передньої стійки,вирвано з правої сторони шарову опору, розбита передня фара,решітка,радіатор, деформація переднього бампера.

Протоколами медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння від 6.10.98р.(т.1а.с.12-13) ,згідно яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були тверезими.

Висновком судово-медичної експертизи №820/98 від 16.10.98р.(т.1 а.с.23-27)про те,що у трупа ОСОБА_12 була відкрита тупа травма мозкового і лицевого черепа-множинні переломи кісток.Крововиливи під оболонки і в жолудочки головного мозку,множині рани мягких тканин обличчя,закритий перелом кісток лівої голені і крововилив на тильній поверхні лівої кисті.Всі ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів,якими могли бути частини автотранспорта ,що рухався.Потерпіла в момент удару знаходилась у вертикальному положенні.Смерть ОСОБА_12 наступила в результаті тяжкого ушкодження головного мозку.

Висновком судово-медичної експертизи №580/98 від 2.11.98р.(т.1 а.с.34) про те,що у ОСОБА_13 виявлено наступні ушкодження-забій головного мозку легкого ступеня,закритий перелом стегнової кістки верхньої третини з пошкодженням підколінної артерії,відривом власної зв`язки надколінника,оскольчастий перелом верхньої третини та середньої третини стегнової кістки зліва,скальпована рана в тім`яній ділянці голови зліва,множинні садна та поверхневі рани волосяної частини голови,обличчя,шиї,гематома в ділянці правого коліна,рана у верхній третині правого стегна,яка ускладнилась шоком важкого ступеня, по життєвих показах проведена ампутація правої нижньої кінцівки до верхньої третини стегна,відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпечності для життя,а також у зв`язку з стійкою втратою загальної працездатності вище одної третини.Травма тіла утворилась від дії гострих предметів 6.10.98р.,можливо,від удару виступаючими частинами легкової автомашини о передню поверхню тіла з послідуючим падінням та ударом головою.

Висновком судово-медичної експертизи №269/98 від 15.11.98р.(т.1 а.с.38-39)про те,що у ОСОБА_7 була травма тіла у вигляді відкритого перелому обидвох кісток правої гомілки,закритого перелому лівої великогомілкової кістки,відкритого перелому зовнішньої кістки,лівої ліктьової кістки з пошкодженням сухожилка розгинача 1 пальця,струсу головного мозку,рани на голові.Вказані ушкодження спричинені тупими предметами могли утворитись 6.10.98р.під час ДТП.За наявними судово-медичними даними встановити взаємне розташування ОСОБА_7 та рухомого автомобіля на момент первинного контакту неможливо.Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.

Висновком судово-автотехнічної експертизи №2143 від 30.11.98р.(т.1 а.с.44-52)про те, що на момент дослідження гальмова система та система рульового управління автомобіля ВАЗ 2106 були несправними, не відповідали вимогам ПДР і знаходились у стані повної відмови.З технічної точки зору несправності,які призвели до повної відмови системи рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ -2106 є наслідком пошкоджень,які отримав цей автомобіль при ДТП .Це означає,що з технічної точки зору,до моменту ДТП рульове керування і робоча гальмова система досліджуваного автомобіля були працездатними і могли виконувати свої функції по управлінню,передбачені конструкцією.

Протоколом додаткового огляду місця ДТП від 23.10.98р.та схемою до нього(т.1.а.с.57-59) про те,що на стіні будинку АДРЕСА_2 виявлено потертість на висоті приблизно 1 м від тротуару,сліди гуми коліс, вилучено куски фарби світло-зеленого кольору.

Висновком хімічної експертизи від 10.11.98р.(т1 а.с.68-73) про те,що вилучені при огляді місця події частинки ЛФП одинакові за груповими ознаками із зразками ЛФП з автомобіля ВАЗ 2106д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 .

Висновком судово-медичної експертизи №569/98 від 26.10.98р.(т.1 а.с.77),згідно якої у ОСОБА_11 було виявлено забій головного мозку легкого ступеня,садна правої кисті та пальці цієї кисті, синці на спинці носа,голові зліва, які утворились від дії тупих предметів,можливо в салоні атомобіля при ДТП 06.10.98р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.В крові та сечі ОСОБА_11 етанолу не виявлено.

Висновком транспортно-трасологічної експертизи №2287 від 17.11.98р.та фототаблицями до нього (т.1 а.с.82-97),згідно якого в первинний момент зіткнення автомобілі ВАЗ 2106 та Опель Аскона були розташовані під кутом біля 5-10 градусів.Встановити яким чином були розташовані ТЗ в первинний момент зіткнення відносно елементів дорожнього полотна не видається можливим з причин відсутності в матеріалах справи слідової інформації,яка б свідчила про це.Встановити під яким кутом автомобіль марки ВАЗ-2106 здійснював наїзд на бордюрний камінь правого тротуару вул.Тургенєва та в якому місці дороги відбувся цей виїзд на тротуар не видається можливим через відсутність слідової інформації.З моменту виїзду на тротуар до моменту зіткнення із стіною будинку №44,автомобіль ВАЗ-2106 змінив свій напрямок руху вліво і його повздовжня вісь була розташована майже паралельно відносно стіни будинку.Встановити на який кут з моменту виїзду на тротуар до моменту зіткнення із стіною будинку змінив свій напрямок руху автомобіль ВАЗ не видається можливим.В момент зіткнення автомобіля ВАЗ із стіною будинку повздовжня вісь автомобіля була розташована майже паралельно фронтальній стіні будинку.Встановити конкретне місце або смугу,на якій відбулось зіткнення автомобілів не видається можливим з причин відсутності в матеріалах справи достатньої сукупності слідової інформації,яка б свідчила про це.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 24.11.98р.(т.1а.с.119-122,т.3 а.с.66-67, 69-70),де ОСОБА_10 та ОСОБА_15 вказали положення автомобіля по вул.Васильківського ,де він зупинився перед виїздом на вул.Тургенева-замірами встановлено що віддаль від правого заднього колеса до правої межі проїзної частини вул.Васильківського склала 1,5м,від переднього правого колеса до цієї межі відстань складала 2,1м,відстань від правого переднього колеса до ближньої межі проїзної частини вул.Тургенева складала 1м,а від правого заднього колеса до цієї межі-3,4м,час виїзду до моменту зіткнення склав 7,6сек.; момент ,коли почув удар-замірами встановлено,що в цей момент віддаль від лівих колісТЗ Опель до лівої межі проїзної частини вул.Тургенева склала 0,75м, віддаль від заднього бампера до ближньої межі проїзної частини вул.Васильківського-12,2м;місце зіткнення,розташування автомобіля в момент зіткнення та місце,в якому він побачив автомобіль ВАЗ, що рухався з боку пл.Липневої-це місце знаходиться на віддалі 124м від правої межі проїзної частини вул.Васильківського по ходу виїзду автомобіля »Опель» та схемою до нього.

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.11.98р.,схемою до нього(т.1 а.с.123-125),де ОСОБА_11 вказав ,що він рухався на автомобілі ВАЗ 21061 р.н. НОМЕР_2 по вул.Тургенєва у м.Львові у лівій смузі з боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини 1,5м із швидкістю приблизно 60 км/год. При наближенні до перехрестя вул.Тургенева-Васильківського він помітив ,що з вул. Васильківського на вул.Тургенева виїжджає автомобіль «Жигулі»,який на його сигнал зупинився.Наблизившись до цього автомобіля він помітив,що із-за нього на вул.Тургенева з вул.Васильківського з лівим поворотом виїхав автомобіль »Опель Аскона».Відстань до нього була малою, тому ОСОБА_11 не встиг уникнути зіткнення, а лише на незначний кут вивернув кермо праворуч.Від зіткнення його автомобіль відкинуло на правий тротуар і він здійснив наїзд на пішоходів і стіну. Проведеними замірами встановлено,що автомобіль`Опель» під час зіткнення розміщений наступним чином-від його переднього лівого колеса до краю проїзної частини відстань 0,8м, від правого заднього-1,5м.З моменту виїзду з-за автомобіля «ВАЗ» автомобіль «Опель» до моменту зіткнення подолав приблизно 6м за час 1,2сек., 1,4 сек., 1,2 сек.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 01.12.1998р.(т.1а.с.128-131),де ОСОБА_25 показав розміщення автомобілів перед зіткненням та в момент ДТП та схемою до нього,а саме- при наближенні до перехрестя вул.Тургенева-Васильківського з вул. Васильківського на вул.Тургенева частково виїхав автомобіль «Жигулі`зеленого кольору, який на сигнал ОСОБА_11 зупинився.Раптом з-за стоячого автомобіля «Жигулі» на вул.Тургенева виїхав автомобіль «Опель»,виконуючи лівий поворот. ОСОБА_11 зупинитись не зміг,лише дещо повернув кермо праворуч на невеликий кут.Від зіткнення ВАЗ виїхав на тротуар,де здійснив наїзд на пішоходів. Проведеними замірами встановлено,що автомобіль`Опель» в момент зіткнення розміщений таким чином-від його переднього лівого колеса до краю проїзної частини відстань 0,9м, від правого заднього-1,6м.З моменту виїзду з-за стоячого автомобіля «ВАЗ» автомобіль «Опель» до моменту зіткнення подолав приблизно 5,5м.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 7.12.1998р.(т.1а.с.136-138),під час якої ОСОБА_45 вказав розміщення автомобілів в момент,коли він звернув увагу на перехрестя,почувши звук удару,а також місце виїзду автомобіля ВАЗ на тротуар та схемою до нього. Проведеними замірами встановлено,що автомобіль`Опель» в момент ,коли він звернув на нього увагу був розміщений таким чином-ліве переднє колесо знаходилось на відстані приблизно 0,7м від лівого краю проїзної частини вул.Турегенева,заднє праве-приблизно 1,3м.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 12.12.1998р.,схемою до нього(т.1.а.с.142-143),під час якого ОСОБА_46 вказала,де вона знаходилась в момент,коли повз неї проїхав автомобіль зеленого кольору,місце де помітила автомобіль білого кольору,а також як повз неї на великій швидкості проїхав автомобіль зеленого кольору.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 16,12.1998р.(т.1.а.с 146-147),де ОСОБА_14 вказала місце,де вона, ОСОБА_47 та ОСОБА_48 знаходились під час ДТП,а також розміщення ТЗ`Жигулі»,схемою до протоколу.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 31.12.1998р.(т.1а.с.153-154,т.3 а.с.64-65),де ОСОБА_49 вказав,що автомобіль,в якому він був пасажиром ,виїжджав з вул.Васильківського на вул.Тургенева,перед перехрестям зупинився, а потім продовжив його в лівому ряду вул.Тургенева, він відчув удар ковзання з правого боку, проїхавши кілька метрів автомобіль зупинився,не змінюючи траєкторії руху.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 10.01.1999р.(т.1а.с.158-160),де ОСОБА_50 вказав рух автомобіля ВАЗ відносно лівого краю проїзної частини вул.Тургенева,розташування ТЗ в момент зіткнення та місце виїзду ВАЗ на тротуар,схемою до протоколу.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 12.01.1999р. та від 3.11.2000р. (т.1а.с.165-167, , т.3 а.с.62-63),де свідок ОСОБА_51 вказав місце розташування та руху автомобілів,а також місце виїзду ВАЗ на тротуар.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 18.01.99р. (т.1 а.с.174-177),де свідок ОСОБА_26 вказав на розміщення та рух автомобілів до зіткнення та в момент зіткнення. ,що автомобіль «Опель Аскона» з вул.Васильківського виїхав на вул.Тургенєва з лівої смуги,так як в правій стояв автомобіль «Жигулі`темного кольору,який зупинився,пропускаючи транспорт по вул.Тургенева.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 20.01.1999р.,схемою до нього(т.1 ас.181-182),під час якого ОСОБА_40 показав яким чином рухались та де знаходились автомобілі,орієтовне місце виїзду автомобіля «Жигулі`на тротуар.

Фототаблицею місця ДТП( т.2ас.1-4.)

Висновком повторної комісійної транспортно-трасологічної експертизи №113 від 22.02.1999р.,фототаблицею до нього(Т.2а.с.9-15) про те,що передні колеса автомобіля ВАЗ в момент наїзду на бордюр знаходились під деяким гострим кутом по відношенню до лінії бордюра тротуару вул.Тургенева. Встановити абсолютне значення цього кута неможливо. Слідом,який свідчить про це є відгин диску правого переднього колеса ,довжиною 16см.Центр ваги автомобіля ВАЗ рухався під деяким гострим кутом по відношенню до фронтальної стіни буд.44 по вул.Тургенева при збереженні розміщення його повздовжньої осі приблизно паралельно фронтальній стіні цього будинку. Місце зіткнення автомобілів знаходиться на ділянці дороги між вул.Васильківського та місцем розташування молдінга правої передньої дверки автомобіля «Опель Аскона»,тобто до місця розміщення речових доказів,які виявлені на вул.Тургенева.

Додатковим Висновком експерта №67/99 від 1.02.99р.(т.2 а.с.26), згідно якого у ОСОБА_11 виявлено забій головного мозку легкого ступеня,садна та синяки на лівій кисті,синці на спиці носа,на чолі,в потиличній ділянці голови зліва,які утворились від дії тупих предметів,можливо 6.10.98р. від удару в частину салону автомобіля,не виключено,що об ліву стійку при умові знаходження за кермом автомобіля.Травма голови у вигляді забою головного мозку легкого ступеня вбільшості випадків супроводжується порушенням свідомості( від запаморочення до повної втрати свідомості,)яка триває від декількох до 30хв.,тому не виключено,що у ОСОБА_11 після отримання травми голови в момент ДТП мала місце втрата свідомості.

Протоколом очної ставки між ОСОБА_11 і ОСОБА_10 ,де кожен з них настоював на своїх показах(т.2а.с.34-35).

Протоколами очних ставок між ОСОБА_11 та ОСОБА_52 (т.2а.с.36-38),між ОСОБА_11 та ОСОБА_53 (т.2.а.с.44-45),між ОСОБА_15 та ОСОБА_54 (т.2а.с.46-47),на яких кожен з них наястоював на даних ними показах,крім того ОСОБА_55 .Ввказав,що ОСОБА_11 ,на його думку, свідомості не втрачав,кермо не кидав,чи вивертав кермо сказати не зміг,так як з моменту зіткнення не звертав на нього уваги.

Протоколом очної ставки між ОСОБА_11 і ОСОБА_56 (т.2 а.с.48-49), між ОСОБА_11 та ОСОБА_25 (т.2,.с.50),де ОСОБА_25 та ОСОБА_57 настоювали на своїх показах.

Висновком комісійної судово-автотехнічної еквспертизи №261 від 18.05.99р.та таблицями до нього (т2 а.с.63-85) про те, що виходячи з показів ОСОБА_10 , ОСОБА_15 швидкість руху ВАЗ 21061 складала 64,5 км/год., виходячи з показів Демчишака швидкість руху ВАЗ 21061 складала 126 км/год., виходячи з показів Микити швидкість руху ВАЗ 21061 складала 360-540 км/год.(ці покази технічно неспроможні,так як максимальна можлива швидкість руху ТЗ складає 154 км/год.) Виходячи з наведених досліджень експерти встановили,що технічно обгрунтованим може бути лише заданий слідством варіант розвитку механізму ДТП. У ситуації,що склалась, водій ОСОБА_10 у відповідності з вимогами п.16.10 ПДР при проїзді перехрестя нерівнозначних доріг,при русі по другорядній дорозі,мав дати дорогу транспортним засобам ,що наближались до даного перехрестя по головній дорозі.Водій ОСОБА_11 мав діяти відповідно до п.11.2,12.4,12.3 ПДР-мав вести автомобіль по вул.Тургенєва якнайближче до правого краю проїзної частини зі швидкістю не більше як 60км/год.,а у випадку перешкоди чи небезпеки для руху,негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.Після зіткнення автомобілів дії або бездіяльність ОСОБА_11 залежать від суб`єктивних факторів та його фізичного стану і не можуть бути оцінені технічними вимогами ПДР. При заданих вихідних даних, водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Опель Аскона»,шляхом негайного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху.При цьому не виключається ситуація,що ОСОБА_11 до моменту зіткнення і не встигав би привести у дію гальмову систему свого автомобіля.В даном випадку перешкодою був автомобіль «Опель Аскона» під керуванням ОСОБА_58 і передбачити його подальші дії водій автомобіля ВАЗ 21061 був неспроможний і в такій ситуації виконання маневру об`їзду технічно необгрунтоване. При заданих даних по технічно обгрунтованому варіанту розвитку механізму ДТП, причиною настання ДТП з технічної точки зору є факт виїзду автомобіля «Опель Аскона» під керуванням ОСОБА_10 з другорядної на головну дорогу (вул.Тургенева) на такій віддалі до автомобіля ВАЗ 21061,в межах якої водій ОСОБА_11 вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Протоколом очної ставки між ОСОБА_11 і ОСОБА_59 (т.2 а.с.88-89), між ОСОБА_11 і ОСОБА_60 (т.2а.с.91-92),де кожен настояв на даних раніше показах.

Висновком комісійної судово-автотехнічної еквспертизи №1540 від 29.10.1999р.(т.2а.с.173),згідно якого при заданих судом вихідних даних,в момент виїзду автомобіля «Опель Аскона» на проїзну частину вул.Тургенева,автомобіль ВАЗ-21061 від місця зіткнення міг знаходитись на відстані 78-91,5м. ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування в момент виникнення небезпеки для руху.Відкидання автомобіля ВАЗ21061 в задану точку контактування з будинком можливе при кутовому положенні автомобіля«Опель Аскона» відносно осьової лінії вул.Тургенева від 8,2 до 10градусів.Якщо час руху автомобіля«Опель Аскона» з моменту виїзду на проїзну частину вул.Тургенева і до моменту зіткнення складав 1-1,4с,то при таких вихідних даних діями водія ОСОБА_10 для водія ОСОБА_11 ,з технічної точки зору,була створена аварійна ситуація. В умовах аварійної ситуації дії водіїв не ругламентуються технічними вимогами ПДР, а тому дана експертиза не може стверджувати, що дії водія ОСОБА_11 ,який намагався уникнути зіткнення відвертаючи кермо праворуч,суперечили ПДР. Якщо виходити з умов,що час руху автомобіля «Опель Аскона» до моменту зіткнення складав 5-6 сек.,то водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування. В цьому випадку,оскільки,для водія ОСОБА_11 діями водія ОСОБА_10 була створена небезпека для руху ,то з технічної точки зору,водієві ОСОБА_11 слід було б своєчасно застосувати негайне гальмування.Тому при заданому часі руху автомобіля «Опель Аскона»,маневр відвертання,виконаний ОСОБА_11 ,з технічної точки зору,не можна вважати обгрунтованим. Визначити експертним шляхом швидкості руху автомобілів неможливо.

Проколами очної ставки від 18.02.99р. між ОСОБА_10 , ОСОБА_15 ОСОБА_53 та ОСОБА_11 (т.2.а.с.34-37,44-45),згідно яких ОСОБА_10 та ОСОБА_61 вказали,що під`їхавши до перехрестя ,побачив по вул.Тургенева автомобіль ВАЗ-2106 зеленого кольору,що рухався на великій швидкості,однак ОСОБА_10 вирішив,що не створить своїми діями перешкод,тому зайняв лівий ряд і продовжив по ньому рух.

Проколом очної ставки від 26.03.99р. між ОСОБА_15 та ОСОБА_25 (т.2а.с.46-47),згідно якого кожен з них підтвердив раніше дані покази.

Проколами очної ставки від 26.03.99р. між ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 (т.2а.с.48-50,88-89,91-92),де кожен з них підтвердив раніше дані покази.

Висновком №1540 від 9.10.99р. комісійної судової автотехнічної експертизи(т.2 а.с.173-183),проведеної ЛНДІСЕ,згідно якої при заданих судом вихідних даних ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Опель» шляхом гальмування в момент виникнення небезпеки для руху.При розташуванні автомобіля Опель Аскона під кутом 5 градусів відносно повздовжньої осі вул.Тургенева на відстані 12,2…15м від місця виїзду з вул.Васильківського і прямолінійному русі автомобіля ВАЗ на відстані 2,2 м від лівого краю проїзної частини вул.Тургенева автомобіль ВАЗ після зіткнення не попадає в задану точку контактування з будинком, тому такий варіант розвитку дорожньої ситуації технічно не обгрунтований. При розташуванні автомобіля Опель Аскона під кутом 10 градусів відносно повздовжньої осі вул.Тургенева на відстані 12,2…15м від місця виїзду з вул.Васильківського і прямолінійному русі автомобіля ВАЗ на відстані 2,2 м від лівого краю проїзної частини вул.Тургенева автомобіль ВАЗ після зіткнення попадає в задану точку контактування з будинком, тому такий варіант розвитку дорожньої ситуації технічно можливий.Відкидання автомобіля ВАЗ в задану точку контактування з будинком можливе при кутовому положенні автомобіля Опель відносно осьової лінії вул.Тургенева від 8,2 до 10 градусів.Згідно розрахунків при розташуванні осі автомобіля Опель на віддалі 12,2…15м від місця виїзду з вул.Васильківського автомобіль ВАЗ після зіткнення не попадає в задану точку контактування з будинком, тому такий варіант розвитку дорожньої ситуації технічно не може бути обгрунтований.Проведені дослідження показують,що при контактуванні транспортних засобів траєкторія відкидання автомобіля ВАЗ скерована до правого тротуару вул.Тургенева по ходу руху автомобіля,а місце можливого виїзду на правий тротуар різне(взалежності від заданих вихідних даних).Якщо час руху автомобіля Опель Аскона з моменту виїзду на проїзну частину вул.Тургенева і до моменту зіткнення складав 1…1,4с,то при таких вихідних даних,діями ОСОБА_10 для водія ОСОБА_11 з технічної точки зору була створена аварійна ситуація.В умовах якої дії водіїв не регламентуються вимогами Правил дорожнього руху,а тому дана експертиза не може стверджувати,що дії водія ОСОБА_11 ,який намагався уникнути зіткнення відвертаючи кермо праворуч,суперечили Правилам дорожнього руху.Якщо виходити з умов,що час руху автомобіля Опель до моменту зіткнення складав 5…6с,то при таких даних водій ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Опель шляхом своєчасного застосування ектренного гальмування,оскільки, діями водія ОСОБА_62 для нього була створена небезпека для руху.Тому при заданому часі руху автомобіля Опель 5..6с маневр відвертання, виконаний ОСОБА_11 ,з технічної точки зору,не можна вважати обгрунтованим.

Висновком експерта №41/2000 від 20.03.2000р.(т.3 а.с.7-11),про те,що у ОСОБА_11 був забій головного мозку легкого ступеня,синці на спинці носа,в лобній ділянці,потиличній ділянці зліва,садна на тилі та пальцях правої кисті,які утворились від тупих предметів 6.10.98р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. У медичній картці стаціонарного хворого е відзначені клінічні симптоми, які підтверджують,що у ОСОБА_11 малася черепно-мозкова травма, а саме-хворий загальмований, сонливий,періодично збуджений,фотореакції пригнічені, рухи очних яблук обмежені в обидві строни, горизонтальний ністагм в обидві сторони,сухожильні рефлекси знижені,відмічались дифузні зміни електроактивності мозгової тканини з вогнищевими пароксизмальними змінами в лобних областях.В медкарті записано(зі слів родичів),що потерпілий після травми втрачав свідомість.Факт втрати свідомості ОСОБА_11 грунтується тільки на показах останнього.Ні підтвердити,ні виключити факт втрати свідомості ОСОБА_11 після отримання травми голови в момент ДТП немає можливості,у зв`язку з відсутністю об`єктивних судово-медичних даних.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 3.11.2000р.(т3.а.с.62-75),на якому ОСОБА_10 вказав,що автомобіль ВАЗ білого кольору стояв на лівій смузі вул.Васильківського,вказав відстань,на якій він побачив автомобіль «Жигулі`зеленого кольору,що склала 118м.Показав місце зіткнення-відстань від переднього лівого колеса до лівого бордюру вул.Тургенева-0,99м,відстань від заднього лівого колеса до лівого бордюру вул.Тургенева-0,68м, відстань до осі лівого бордюру вул.Васильківського-6,3м,відстань по радіусу виїзду 14м,час виїзду -6сек.Фототаблицями до протоколу.

Довідкою Львівського обласного центру по гідрометеорології №198 ГМ від 28.11.2000р.(т.3 а.с.86),з якої вбачається,що 6.10.98р.о 16.00 була хмарна погода,серпанок,падав дощ.Видимість 6 км.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 11.12.2000р.,фототаблицями до нього(т.3а.с.90-95),згідно якого ОСОБА_50 вказав місцезнаходження автомобілів до та в момент зіткнення.

Протоколами відтворення обстановки і обставин події від 12-13.12.2000р.(т.3а.с.99-105)з ОСОБА_63 , ОСОБА_57 , ОСОБА_64 ,схемами та фототаблицями до них.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від 13.12.2000р.(т.3а.с.109-110)з ОСОБА_65 ,де він вказав місцезнаходження осипу бруду та запчастини на вул.Тургенева.

Протоколом огляду місця події від 14.12.2000р.(т.3а.с.113-114) за участю потерпілого ОСОБА_13 .

Висновком №2306 судової комплексної медико-автотехнічної експертизи від 14.06.2001р.,проведеної експертами Київського НДІСЕ(т.3а.с.134-137),згідно якого первинний контакт з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 ,що знаходились в положенні,близькому до вертикального,відбувся з передньою частиною автомобіля ВАЗ-2106,тілесні ушкодження,що виникли у потерпілих внаслідок контактування з автомобілем ВАЗ-2106 В7268ОН,що рухався із швидкістю 60-75км/год могли утворитись при викладених у постанові про призначення експертизи обставинах.

Висновком №2304/2305 судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи від 22.07.2001р., проведеної експертами Київського НДІСЕ (т.3 а.с.143-151),згідно якого найбільш вірогідним розташуванням місця зіткнення слід вважати ліву смугу проїзної частини вул.Тургенева на відстані близько 7-8м від границі перехрещення проїзних частин вул.Васиьківського-Тургенева близько до центру проїзної частини останньої.Твердження ОСОБА_11 про те,що перед зіткненням керований ним автомобіль рухався на відстані 1,5м від лівого тротуару не можуть бути визнані технічно спроможними.Переміщення автомобіля ВАЗ-2106 після контакту з автомобілем »Опель Аскона» праворуч було обумовлене обставинами суб`єктивного характеру, зокрема- застосуванням водієм ОСОБА_11 відвороту праворуч.Є підстави вважати версію ОСОБА_10 і однотипні з нею покази свідків щодо механізму ДТП в основному,спроможними з технічної точки зору; немає підстав технічного характеру вважати версію ОСОБА_11 і однотипні з нею покази свідків,потерпілих про перебіг подій такими,що могли мати місце в дійсності,тобто в комплексі їх можна вважати технічно неспроможними.У зв`язку з відсутністю достатньої слідової інформації немає можливості експертним шляхом визначити траєкторію руху автомобіля ОПЕль Аскона при виконанні повороту ліворуч. При наближенні до перехрестя водію ОСОБА_11 належало керуватись вимогами п.11.2 ПДР,рухатись по правій смузі проїзної частини вул.Тургенева та виїжджати за її межі лише в дозволених ПДР випадках(при об`їзді перешкоди,обгоні,тощо).Після контакту з автомобілем`Опель Аскона» автомобіль ВАЗ 2106 залишався керованим,тобто водій ОСОБА_11 об`єктивно мав технічну змогу коригувати траєкторію руху транспортного засобу аж до контакту зі стіною будинку,чим пояснюється зміна напрямку його руху після первинного контакту.При наведених умовах віддалення автомобіля ВАЗ 2106 від місця зіткнення знаходилось в межах 100-125км. В заданих умовах у водія ОСОБА_11 існувала технічна можливість попередити зіткнення шляхом екстренного гальмування.Виходячи з технічно -спроможних даних щодо динаміки переміщення транспортних засобів є підстави вважати,що однобічними діями водія ОСОБА_10 з технічної точки зору,неможливо було б попередити зіткнення і його дії вимогам ПДР не протирічили.З технічної точки зору причиною виникнення ДТП стали технічно необгрунтовані дії водія ОСОБА_11 ,що протирічили вимогам п.п.10.1,11.2,13.3 ПДР .

Як вбачається з письмових пояснень судового експерта Київського НДІСЕ ОСОБА_66 на запитання учасників процесу щодо зазначеного висновку(т.5 а.с.105-114), при проведенні експертизи експерти дотримувались вказівок слідчого щодо джерел отримання вихідних даних,які містила постанова.Експертна оцінка проводилась в межах поставлених запитань.В тексті постанови слідчого ОСОБА_30 про призначення експертизи відсутні відомості щодо руху ВАЗ-2106 по лівій смузі вул.Тургенева в момент виїзду автомобіля Опель з вул.Васильківського та про знаходження нерухомого тролейбуса на зупинці з правого краю вул.Тургенева,тому такі дані не досліджувались і не брались до уваги.Водій ОСОБА_10 мав спершу виїхати на крайню ліву смугу після чого з дотриманням вимог п.10.3ПДР поступово перестроїтись праворуч,не створюючи перешкод водіям,що рухались в попутному напрямку по вільних смугах прямо.Дослідження ними проведено лише з урахуванням технічно спроможних даних,які містили в собі свідчення водія ОСОБА_10 ,а свідчення водія ОСОБА_11 з цих причин до уваги не приймались.Оскільки, відсутні дані про відстань ,яку подолав автомобіль під керуванням ОСОБА_11 з моменту появи в полі його зору автомобіля Опель,неможливо вирішити питання технічної спроможності показів Веселовського про те,що з моменту появи в полі його зору автомобіля Опель до моменту зіткнення ВАЗ-2106 рухався на протяз1 1-1,4с.При умові, якби перед ДТП ВАЗ-2106 рухався по правій смузі вул.Тургенева ,маневр пороту ліворуч і виїзд автомобіля ОПЕЛЬ на перехрестя в межах лівої смуги не створював би перешкод чи небезпеки для руху водію ОСОБА_11 і у нього не було б необхідності застосовувати будь-які заходи для відвернення ДТП, оскільки, траєкторії руху автомобілів не перетинались.При заданих експертом даних у ОСОБА_11 не було об`єктивних перешкод технічного характеру у виконанні вимог п.11.2 ПДР-рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини,тому технічна можливість уникнення ДТП з боку водія ОСОБА_11 визначалась виконанням ним хоча б цієї норми ПДР. Грунтуючись на технічноспроможних вихідних даних є підстави технічного характеру вважати,що у ОСОБА_11 в даній дорожній обстановці існувала технічна можливість попередити як зіткнення так і виїзд керованого ним ТЗ на правий тротуар.

Висновком комісійної транспортно- трасологічної та автотехнічної експертизи №893 ЛНДІСЕ від 15.06.2012р.(т.4а.с.25-30),згідно якого з технічної точки зору,автомобіль Опель Аскона може виконати маневр з місця зупинки до місця зіткнення,які зафіксовані у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 3.11.2000р.за участю водія ОСОБА_10 ,подолавши при цьому відстань 14м за 6сек.Комплекс вихідних даних про обставини ДТП в частині розташування місця первинного контакту автомобілів відносно ближньої до місця пригоди межі проїзної частини вул.Васильківського, параметрів руху автомобіляВАЗ-2106,вказаний водієм ОСОБА_10 -технічно неспроможний.У протоколі відтворення обстановки і обставин події від 3.11.2000р.із свідком ОСОБА_56 (т.3а.с.62-63) відсутня інформація про динаміку руху обох автомобілів,що позбавляє дану експертизу можливості провести кількісний аналіз даних про механізм ДТП. У протоколі відтворення обстановки і обставин події від 11.12.2000р.із свідком ОСОБА_60 (т.3 а.с.90-95) відсутній комплекс вихідних даних,який би дав можливість оцінити технічну спроможність показань даного свідка в частині траєкторій руху автомобілів перед моментом їх первинного контакту.

Висновком експертів за результатами проведення комісійної комплексної транспортно- трасологічної та автотехнічної експертизи від 31.03.15р.(т.5а.с.137-159),яка відповідно до постанови суду від 25.06.14р.доручалась експертам Київського та Львівського НДІСЕ, згідно якої в рамках даного дослідження неможливо підтвердити або спростувати покази водія ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 про те,що автомобіль «Опель`перед початком маневру був розташований на правій половині дороги вул.Васильківського та що в момент виїзду автомобіля «Опель» на вул.Тургенева,автомобіль ВАЗ рухався по правій смузі вул.Тургенева.Дані про те,що з початку руху автомобіля «Опель» і до моменту зіткнення з автомобілем ВАЗ минає 6-7сек,а в даний момент автомобіль ВАЗ знаходився на відстані 100-120м від межі перехрестя можуть вважатись технічно спроможними.Вказане водієм ОСОБА_67 положення автомобіля «Опель» в момент зіткнення з автомобілем ВАЗ слід вважати такими,що не узгоджується зі слідовою інформацією,зафіксованою на схемі ДТП та в протоколі ВООП від 13.12.2000р.за участю свідка ОСОБА_64 ,а тому ці пояснення ОСОБА_10 є технічно неспроможними.У експертів немає причин вважати вказане свідком ОСОБА_15 положення автомобля «Опель`на момент первинного контакту неспроможним з технічної точки зору.Перевірити покази ОСОБА_11 щодо швидкості його руху перед ДТП,а також наявності тролейбуса в правій смузі руху не має можливості.Покази ОСОБА_11 в частині незастосування ним перед ДТП гальмування не узгоджуються з зафіксованими пошкодженнями автомобіля «Опель».Вказане ним розташування автомобіля «Опель» в момент зіткнення суперечить встановленому експертизою куту зіткнення та положенню місця удару на автомобілі «Опель»,а тому покази ОСОБА_11 в цих частинах є технічно неспроможними.З технічної точки зору вбачається можливість відвороту автомобіля ВАЗ праворуч безпосередньо перед зіткненням.Технічною причиною виїзду автомобіля ВАЗ на правий тротуар з подальшим травмуванням пішоходів було зміщення цього автомобіля зліва направо відносно повздовжньої осі дороги,принаймі однією із складових якого могло бути застосування водієм ОСОБА_11 маневру відвороту праворуч.Враховуючи неможливість встановлення точного розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини в момент зіткнення,встановити чи наклались наслідки даного зіткнення на вказане вище зміщення немає можливості.Місце первинного контакту автомобілів знаходилось на проїзній частині вул.Тургенева поза межами перехрещення проїзної частини в крайній лівій смузі,на ділянці між дальнім краєм проїзної частини вул.Васильківського (по напрямку руху автомобіля ВАЗ) та кінцевим положенням автомобіля «Опель».Якщо виходити з наявності на місці пригоди осипу,вказаного свідком ОСОБА_64 ,місце зіткнення могло розташовуватись у повздовжному напрямку на ділянці дороги,яка передує місцю розташування вказаного осипу.Встановити взаємне розміщення автомобілів ВАЗ та Опель відносно елементів вул.Тургенева в момент зіткнення лише на основі даних про їх взаємне розміщення в момент первинного контакту,а також швидкість руху автомобілів не видається можливим.В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 ,з технічної точки зору,повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1,16.10 ПДР;водій ОСОБА_11 ,з технічної точки зору,повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4, 11.2, 10.1, 12.3ПДР.Вирішити питання стосовно швидкості руху автомобілів ВАЗ та Опель на основі наданих матеріалів не є можливим.

З метою встановлення та перевірки всіх обставин у справі судом виносилась постанова в порядку ст.315-1 КПК України про проведення повторного відтворення обстановки та обставин події,однак таке не проведено у зв`язку з неявкою учасників, в тому числі підсудного та його захисників, якими було заявлено дане клопотання.

Оцінюючи покази підсудного,суд розцінює їх як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності,оскільки, його вина у скоєнні злочину повністю доведена вказаними вище доказами.

Крім того, доводи підсудного щодо вчинення ДТП з вини потерпілого ОСОБА_11 , який рухався транспортним засобом на великій швидкості , суд вважає такими, що не можуть слугувати беззаперечним доказом невинуватості самого підсудного в інкримінованому йому злочині. Разом з тим, під час судового розгляду судом встановлено, що порушення підсудним ОСОБА_10 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди .

Показам потерпілих ОСОБА_68 , ОСОБА_13 суд надає віри,так як вони нічим не спростовані та стверджені зібраними по справі доказами.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , дані на досудовому слідстві та перевірені судом (т.3,а.с.32-33,37) про те,що ОСОБА_72 не міг бачити аварії,оскільки,вони вказують на події,які мали місце 13.09.98р.,тоді як дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відбулась 6.10.98р.З цих же підстав суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_73 , ОСОБА_74 (т.3,а..42-43).

Покази свідка ОСОБА_34 суд до уваги не бере ,оскільки, її пояснення від 12.12.98р.та від 20.10.2000р. містять суттєві відмінності,зокрема: щодо її місця знаходження в момент, коли повз неї проїхав автомобіль зеленого кольору, щодо наявності інших транспортних засобів,щодо виїзду автомобіля білого кольору з вул.Васильківського та його руху.Причому, пояснення ,дані 20.10.2000р.є більш детальними ,містять більше інформації ,ніж пояснення ,дані через два місяці після події.

Суд не надає віри поясненням свідка ОСОБА_31 в частині наявності на вул.Тугенева автомобіля «Жигулі» червоного кольору,оскільки, крім нього жоден із свідків та учасників ДТП не вказує на наявність червоного автомобіля на вул.Тургенева.Дані покази не підтверджені будь-якими іншими доказами по справі.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_40 ,які аналогічні поясненням ОСОБА_34 , та з цих пояснень вбачається,що вони в один і той же час намагались перейти проїзджу частину вул.Тургенева, але зробивши крок чи два відскочили на тротуар,так як повз них на великій швидкості проїхав ВАЗ зеленого кольору,однак жоден з них у своїх поясненнях не вказав про наявність іншого на даному пішохідному переході.

Що стосується показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,даних в судовому засіданні,а також ОСОБА_31 , ОСОБА_33 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 . ОСОБА_64 щодо скоєння ДТП суд надає їм віри,так як вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з іншими доказами у справі.

Разом з тим суд критично оцінює пояснення вказаних свідків та потерпілого ОСОБА_11 щодо руху автомобіля ВАЗ -2106 у правій чи лівій смузі вул.Тургенева, наявності на зупинці тролейбуса, наявності в правій смузі вул.Васильківського іншого автомобіля, оскільки, такі крім кардинально протилежних пояснень груп свідків не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 суд вважає за доцільне зазначити,що вказані покази не спростовують наявності ознак злочину в діях підсудного ОСОБА_10 .

Як зазначено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо для вирішення питань, які виникли у справі про
злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. У відповідній ухвалі (постанові) слід навести необхідні експерту вихідні дані, що ґрунтуються на матеріалах справи. За наявності в
них різних даних щодо обставин події суд доручає експерту дати висновок стосовно кожного з варіантів окремо. На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх
урахуванням оцінити висновок експерта. При цьому слід виходити з того, що згідно зі ст. 67 Кримінально-процесуального кодексу України висновок експерта не має наперед установленої сили, а також переваги перед іншими доказами і, як і всі вони, має
бути оцінений судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та відповідно до закону.
У зв`язку з наявністю різних версій та протирічивих показів підсудного,потерпілого ОСОБА_11 ,свідків,в ході досудового розслідування та судом неодноразово призначались автотехнічні,транспортно-трасологічні експертизи із різними вихідними даними, відповідно до отриманих пояснень.
Оцінюючи висновки транспортно- трасологічної та автотехнічної експертиз,суд приходить до висновку,що такі відповідають заданим вихідним даним,які зазначались слідчим чи судом на підставі пояснень підсудного,потерпілих ,свідків та які містять суттєві протиріччя .

А тому ,враховуючи всі докази у їх сукупності, суд не бере до уваги висновки автотехнічних експертиз від 29.10.99р., 9.10.99р., 22.07.2001р.

Разом з тим судом встановлено, що у зв`язку з порушенням підсудним ОСОБА_10 вимог правил безпеки дорожнього руху, зокрема: р.1, п.1.4 , р.16 п.16.10 ,дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» для водія ОСОБА_11 була створена небезпека для руху.

Суд погоджується з висновком комісійної комплексної транспортно- трасологічної та автотехнічної експертизи від 31.03.15р.,що в даній дорожній обстановці ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 ПДР (перед початком руху,перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху),п.16.10 ПДР (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу,котрий рухається по другорядній дорозі,повинен уступити дорогу транспортним засобам ,котрі наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі,незалежно від напрямку їх подальшого руху);водій ОСОБА_11 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.4, 11.2, 10.1, 12.3ПДР,зідно яких п.12.4-у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год.; п.11.2-водії нерейкових транспортних засобів повинні рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини; п.10.1- перед початком руху,перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись в тому,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди,яку водій об`єктивно спроможний виявити,він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпеченого для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку,що вина підсудного у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії підсудного вірно кваліфіковано за ст.215 ч.2 КК України(в ред.1960р), так як він ,керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки руху та експлуатації транспорту , що спричинило смерть потерпілого або заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження.

Оскільки, злочин скоєно в 1998 році і на той час діяв КК України в редакції 1960 року, а санкція статті 215ч.2 КК України якого передбачала покарання у вигляді позбавлення волі до 10років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до п`яти років або без такого, є вищою,ніж санкція ч.2 с.286 КК України (в редакції 2001 року), тому з врахуванням ст.74 КК України, п.5 Прикінцевих та перехідних положень КК України, підсудному слід призначити покарання за законом, який діє на момент винесення вироку, тобто за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Приймаючи до уваги вимоги ст.50,65 КК України, характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання ,думку потерпілих, представників потерпілих, наслідки, які настали у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_77 , тяжких тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ,яким в подальшому встановлено інвалідність, з огляду на те, що збитки, спричинені злочином протягом тривалого часу не відшкодовані, з врахуванням того, що злочин характеризується необережною формою вини, відсутністю обставин,які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що підсудному слід обрати покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами , що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує, що у відповідності ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків, не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості, не ухилення особи від слідства або суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в ред. 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком. Таке звільнення є обов`язковим. ( п. 8 Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").
Отже, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу, зокрема, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підсудний обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів .

Даний злочин підсудний вчинив в 1998 році , і з того часу минуло більш як 10 років, а тому на час постановлення вироку , він підлягає звільненню від покарання,у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ст. 28 КПК України(в ред.1960р.), особа,яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов,який розглядається разом з кримінальною справою.Закриття справи з підстав, зазначених у ст.ст.7,7-1 КПК України не звільняє особу від обов`язку відшкодувати у встановленому законом порядку матеріальні збитки,завдані нею.
Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92р.»Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Аналогічні положення містяться у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р.»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної безпеки.
Як вбачається з п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.Щодо цивільних відносин,які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України ,положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків,що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
У зв`язку із зазначеним до відносин щодо відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки слід застосовувати норми Цивільного Кодексу в редакції 1963р.
Отже, питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, вирішується відповідно до ст.ст.440 ЦК України в редакції 1963р. за якою шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків,
передбачених законодавством . Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування,
якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.
Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки передбачена ст.450 ЦК України в ред.1963р.,згідно якої організації і громадяни, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Положення ст.214 ЦК України в ред.1963р.не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки,оскільки, відшкодування шкоди є відповідальністю,а не грошовим зобов`язанням,яке виникає з договірних зобов`язань.
У зв`язку з чим, сума заподіяної шкоди не підлягає індексації.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України№ 6від 27.03.92р.»Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено,що якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV.
Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають
стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК . При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: а) компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках
- судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали;
б) розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров`я у зв`язку з виконанням трудових обов`язків визначається МСЕК, а в інших випадках - судово-медичною
експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання,
прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються
витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється;
в) розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Виходячи з положень ст.440-1ЦК України в ред.1963р. моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03. 1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як вбачається з п.9 даної постанови ,розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінивши зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 слід задоволити частково.

Потерпіла ОСОБА_7 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на суму 1013 777грн.,з яких 200000 грн.моральної шкоди,яка з врахуванням індексу інфляції становить 729 682,2грн.,матеріальна шкода на суму 284094,9грн.,яка включає в себе витрати на придбання ліків,масажі,посилене харчування,транспорт,знищені під час аварії речі ,з врахуванням індексу інфляції станом на 2012р.

Суд приходить до висновку про його часткове задоволення, в частині стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_10 ,оскільки, особою,яка зобов`язана відшкодувати шкоду ,завдану джерелом підвищеної небезпеки,є фізична або юридична особа,яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

На підтвердження заявлених вимог потерпілою надано ряд товарних чеків,квитанцій та довідок про придбання медикаментів,зокрема: квитанція від 6.01.99р.про оплату медпослуг на суму 75грн., чеки з аптек від 20.12.99р.на 34,25грн.,довідки аптечного пункту ДКП`Міжлікарняної аптеки №269»за період 6.10.98р.-8.01.99р.про придбання ліків на суми-81,47грн.,375,73грн.,223,94грн., 67,81грн., 220,99грн., 65,48грн.; товарні чеки за період 7.10.98р.-29.12.98р.на придбання ліків ,відповідно на суми: 13,40грн., 25,15грн.,23,30грн., 114,8грн.,120,4грн.,113,10грн., 28,50грн., 163,25грн.,фіскальні чеки за період січень-квітень 1999р.на загальну суму 886,25грн.,за період червень-грудень 1999р.на загальну суму 714,26грн.,за період грудень1999р.-січень 2000р.-на суму 216,04грн.Фіскальні чеки за 1999-2004р.на загальну суму 3710,73грн.

Таким чином, судом встановлено, що потерпілою ОСОБА_7 понесено витрати на придбання медикаментів на загальну суму 7273,85грн.за період 1998-2004р.,яка підлягає стягненню з підсудного.

Витрати на отримання посилки в сумі 26,3грн.на ім`я ОСОБА_78 до задоволення не підлягають,оскільки, не встановлено яке відношення до заподіяної шкоди має вказана посилка на ім`я представника потерпілої.

Доказів про витрати на придбання ліків за період 2005-2011р.,на оплату за масаж,спирт,глину,посилене харчування,транспорт суду не надано,а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Що стосується відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про стягнення з підсудного в користь потерпілої ОСОБА_7 300 000грн.,при цьому суд враховує перенесені нею тривалі фізичні та моральні страждання у зв`язку з отриманою травмою,те,що вона стала інвалідом 1 групи,що вбачається з витягу з акту огляду у МСЕК довідки сер.ЛВА-1 №095893 від 11.02.99р., тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиллях направлених для їх відновлення,ступінь вини підсудного, вимоги розумності та справедливості.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 слід задоволити частково.

Потерпілий просить стягнути в його користь матеріальну шкоду в сумі 63 625грн.,яка включає витрати на придбання ліків за 255 днів перебування на стаціонарному лікуванні в сумі 25500грн.(255днів х 100грн.),17850грн.витрати на процедури,масажі(255х 70грн.), 12750грн. на спеціальне харчування( 255 днів х 50грн.в день), послуги таксі на загальну суму 2500грн.,оплата послуг доглядальниці за період з 15.12.98р.по 22.02.99р. в сумі 5025грн.(75грн.х 67днів).Однак, враховуючи ,що з моменту ДТП минуло багато років докази про вказані витрати у нього не збереглись.А також просить стягнути 5 000 000грн.моральної шкоди,оскільки,внаслідок ДТП став інвалідом ,потребує стороннього догляду,переобладнання квартири,зазнав тяжких змін у своєму житті.

Згідно довідки №721/06 від 4.05.99р. під час перебування потерпілого в реанімаційному та травматологічному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги за власні кошти ОСОБА_13 було придбано ліки на загальну суму 1108,74грн.

Вартість протезу ортопедичного стегна,як вбачається з довідки ТзОВ`Реабілітація» від 17.02.99р.,становить 8750грн.,однак суду не надано доказів про придбання та встановлення даного протезу потерпілому ОСОБА_13 .

Таким чином,суд вважає,що в користь потерпілого ОСОБА_13 слід стягнути 1108,74грн.матеріальної шкоди .

Решта суми матеріальної шкоди не доведена,а тому до задоволення не підлягає.

Згідно повідомлення 5 міської клінічної лікарні м.Львова (т.4а.с.191) ОСОБА_13 є інвалідом 1 групи внаслідок травми,яку отримав в ДТП,знаходиться на обліку з приводу ампутаційної кукси верхньої третини правого стегна,за станом здоров`я потребує стороннього догляду і постійного медикаментозного лікування,вказане стверджено також виписками з медкарти стаціонарного хворого,епікризами.

Як вбачається з довідки МСЕК №1226228 від 13.02.13р. ОСОБА_13 є інвалідом 1 групи загального захворювання,потребує постійного стороннього догляду.

Таким чином,судом встановлено,що внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_13 став інвалідом 1 групи,йому ампутовано ногу, він не може самостійно обслуговувати себе,потребує постійного стороннього догляду.З моменту аварії по даний час потерпілому не відшкодовано ні матеріальної ,ні моральної шкоди.

Враховуючи триваючі фізичні та моральні страждання потерпілого у зв`язку з отриманою травмою,те,що він в результаті ДТП став інвалідом 1 групи,який потребує постійного стороннього догляду , порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми,ступінь вини підсудного, вимоги розумності та справедливості,суд приходить до висновку ,що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення в сумі 500 000грн.

Цивільний позов ОСОБА_79 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду,у зв`язку з неявкою цивільного позивача в судове засідання.

Речові докази- куски фарби зберігати при матеріалах справи.

Керуючись ст.323-324 КПК України,суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винним за ст.215 ч.2 КК України (в ред.1960р.) та з врахуванням ст.74 КК України,п.5 Прикінцевих та перехідних положень КК України обрати йому покарання 8(вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3(три) роки.

Відповідно до ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази- куски фарби(т.1 а.с.74)- зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_7 7273,85грн. матеріальної шкоди та 300 000 грн.моральної шкоди ,а всього 307 273(триста сім тисяч двісті сімдесят три ) грн. 85 коп.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_13 1108,74грн. матеріальної шкоди та 500 000 грн.моральної шкоди ,а всього 501 108(п`ятсот одну тисячу сто вісім) грн. 74 коп.

Цивільний позов ОСОБА_79 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1