Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 квітня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року кримінальному провадженні №0000149 від 07.03.2017 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покаранняу виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; з 21 червня 2017 року по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 15383 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 58 копійок.

Судом вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено вироком суду, 24 лютого 2017 року приблизно о 11 годині ОСОБА_6 , знаходячись у будинку господарства в АДРЕСА_3 , а в подальшому - на його подвір`ї, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту умисно наніс ОСОБА_9 не менше п`яти ударів кулаками рук та не менше двох ударів ногою в область голови та тулубу, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді повних переломів 4-7 правих ребер, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді рани правої вушної раковини, легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій тім`яно-потиличній ділянці з синцем шкіри, зліва та справа на чолі, синців на повіках лівого та правого очей, закритої черепно-мозкової травми у вигляді вогнищевого субарахноїдального крововиливу лобної долі правої напівкулі головного мозку, саден в поперековій ділянці зліва. Під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно, з метою заподіяння йому смерті, вчинив закриття отворів рота та носа ОСОБА_9 , а також стиснення його шиї, що призвело до механічної асфіксії потерпілого, від якої настала його смерть.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 , правову кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував всіх обставин даного злочину та особливості його вчинення, зокрема судом не взято до уваги факт приховування ОСОБА_6 слідів злочину з метою уникнення покарання за скоєне. Додає, що судом не надано правової оцінки діям обвинуваченого щодо його вказівок свідкам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не розголошувати факту та обставин вчинення ним вбивства, зокрема поміщення у вигрібну яму тіла ОСОБА_9 , засипання хлоркою, приховування телефону ОСОБА_9 .. Стверджує, що судом не враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин в ході спільного вживання алкоголю разом з ОСОБА_9 та свідками, при цьому не взято до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Крім того зазначає, що обвинувачений перебував у розшуку з 09.03.2017 року по 20.04.2017 року. На думку апелянта, судом невірно визнано обставинами , які пом`якшують покарання: наявність на утрииманін неповнолітніх дітей, щире каяття. Вчиненн злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 11(одинадцять) років; виключити з мотивувальної частини вироку обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , зокрема щире каяття, наявність двох дітей та вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого.

В поданій апеляційній скарзі із змінами захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду таким, що ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вказавши у формулюванні обвинувачення форму вини не зазначив мотив та мети злочину, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, в основу вироку покладено лише один висновок судово - медичної експертизи, що є недотримання вимог ст.101 КПК України, відповідно до якої висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, який здійснює провадження. На думку захисника, проведення судово-медичної експертизи здійснено з порушенням вимог КПК України, а висновки суперечать дослідній частині та вказують на взаємовиключаючі факти. Додає, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, а не ч.1 ст.115 КК України. Стверджує, що при вчиненні злочину, що розглядається, характерним є те, що ОСОБА_6 був переконаний у ненастанні злочинного наслідку.Просить скасувати вирок суду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить: вирок суду змінити в частині кваліфікації його дій з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України; зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього утримання з 20 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього утримання за два дні позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом неправильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження , зокрема він не мав мети позбавляти життя ОСОБА_9 , намагався лише припинити його агресивні дії, оскільки потерпілий нападав на нього з ножем.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_8 , який просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а апеляційнй скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги проукурора, обвинуваченого та його захисника не належать до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника з приводу того, що висновки суду, викладені у вироку суду, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються дослідженими у суді доказами, є безпідставними.

У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним даного злочину, досліджені висновки експертиз, допитані свідки, показанням яких надана відповідна юридична оцінка, вказано чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.

Разом з тим, доводи захисника та обвинуваченого про те, що докази досліджені в судовому засіданні, зокрема стороною захисту ставиться під сумнів висновок судово-медичного експерта, не доводять, що він не вчиняв умисного вбивства, а його дії слід кваліфікувати як вбивство через необережність є необґрунтованими та спростовуються дослідженими у повному обсязі та оціненими в сукупності доказами.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.115 КК України визнав частково та вказав, що ОСОБА_9 він знав багато років як конфліктну та соціально небезпечну особу, неодноразово між ними виникали суперечки з приводу неправомірної поведінки останнього, у тому числі і по відношенню до самого ОСОБА_6 , а також його родини. 23 лютого 2017 року біля 05-30 год. він приїхав в м. Костопіль Рівненської області з Республіки Білорусь, де проживає разом з сім`єю та працює, зупинився у своєї сестри в домогосподарстві по АДРЕСА_3 . Зранку він зайшов привітатись до сусідки ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_2 . У ОСОБА_10 він побачив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Вони пограли у карти, поспілкувались, після чого обвинувачений пішов до сестри, а пізніше поїхав до м. Рівного у власних справах. З м.Рівного він повернувся 23 лютого 2017 року біля 14-30 год. та знову зайшов до ОСОБА_10 , у якої продовжували перебувати ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . З ними ОСОБА_6 вживав горілку та спілкувався. У цей час між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, під час якого останній наніс ОСОБА_6 удар. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 вийти на вулицю, де вони словесно з`ясували стосунки. У ОСОБА_10 ОСОБА_6 перебував близько двох годин, після чого пішов до домогосподарства сестри. Біля 19-00 год. прийшла сестра та повідомила, що ОСОБА_9 погрожував їй, її дитині та ОСОБА_6 фізичною розправою. ОСОБА_6 прийшов до будинку ОСОБА_10 , проте двері йому ніхто не відчинив, і він повернувся до будинку сестри. О 10-30 годин 24 лютого 2017 року ОСОБА_6 знову зайшов до ОСОБА_10 з метою з`ясувати стосунки з ОСОБА_9 .. У цей час у будинку ОСОБА_10 , крім неї та ОСОБА_9 , перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. ОСОБА_6 зробив ОСОБА_9 зауваження щодо погроз його родині, на що останній почав нецензурно виражатись, між ним та ОСОБА_9 виникла суперечка, в процесі якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 удар рукою в обличчя, від якого у останнього пішла кров. ОСОБА_12 , злякавшись, втекла, а він з ОСОБА_9 згодом вийшли на подвір`я, де продовжували конфліктувати. ОСОБА_9 дістав з кишені ніж та замахнувся на ОСОБА_6 , проте обвинувачений наніс йому удар в голову, від якого ОСОБА_9 випустив ніж, впав та втратив свідомість. ОСОБА_6 привів ОСОБА_9 до тями, виливши на нього воду, після чого конфлікт між ними продовжився. Під час цього конфлікту ОСОБА_6 наніс лежачому ОСОБА_9 біля чотирьох ударів кулаком руки в обличчя, а також біля двох ударів ногою по тулубу та голові, від ударів на обличчі ОСОБА_9 з`явилась кров. Після нанесення цих ударів ОСОБА_6 помітив, що ОСОБА_9 знову без свідомості. Він розгубився, зайшов до будинку ОСОБА_10 та повідомив їй та ОСОБА_11 , що він, напевне, вбив ОСОБА_9 . Після цього хвилин через 40 він разом з ОСОБА_11 вийшов на подвір`я, і вони намагались прощупати пульс ОСОБА_9 на руці та шиї. Переконавшись, що ОСОБА_9 не дихає та вже холодний, він попросив у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ганчірку витерти взуття від бруду та крові, а також чимось накрити тіло ОСОБА_9 , вони дали йому губку та грубу клейонку великого розміру, яку він склав у кілька разів та накрив тіло ОСОБА_9 , після чого пішов до будинку сестри. Про подію він більше нікому не розповідав, а біля 15-16 год. того ж дня повернувся до домогосподарства ОСОБА_10 .. З метою заховати тіло ОСОБА_9 , він разом з ОСОБА_11 перетягнули труп ОСОБА_9 за руки та ноги до вигрібної ями на подвір`ї, куди і кинули. Після цього ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_11 тачку, за допомогою якої засипав вигрібну яму з тілом ОСОБА_9 піском, глиною, цеглою та іншими будівельними матеріалами, накрив її зверху полотном дверей та закидав цеглою. При цьому, як показав ОСОБА_6 на його одязі та руках була кров ОСОБА_9 , яка імовірно потрапила і на тачку. Ще кілька днів він провів в м.Костопіль, після чого поїхав у Білорусь. ОСОБА_6 показав, що наміру вбивати ОСОБА_9 він не мав, хотів лише провчити, отвори рота та носа йому не закривав, шию не стискав, з будинку ОСОБА_10 на подвір`я він ОСОБА_9 не витягував, потерпілий вийшов сам. Інших осіб 24 лютого 2017 року у домогосподарстві ОСОБА_10 не було, вона та ОСОБА_11 до смерті ОСОБА_9 не причетні. ОСОБА_6 припускає, що смерть ОСОБА_9 настала від останнього удару ногою в голову, який він йому наніс із значною силою та визнав, що саме його дії призвели до смерті ОСОБА_9 ..
Обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, встановлені судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в частині підтвердження ними обставин словесного конфлікту між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яка переросла у бійку з подальшим спричиненням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень; протоколом огляду місця події від 07.03.2017 року; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №34 від 12.04.2017 року, яким встановлено характер, локалізацію, тяжкість тілесних ушкоджень та причину смерті ОСОБА_9 ; показаннями експерта ОСОБА_13 , який повністю підтвердив висновок судово-медичної експертизи № 34 від 12.04.17 р. та роз`яснив, що причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія, і комплекс морфологічних ознак виявлених у потерпілого травматичних змін в ділянці носа, рота, шиї свідчить про те, що така механічна асфіксія настала внаслідок травматичного впливу на ділянку обличчя та шиї - закриття отворів носа та рота і здавлення шиї, при цьому судово-медичних даних про те, що такі наслідки настали саме від дії рук іншої особи, немає.

Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у постанові № 2 від 7 лютого 2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (п. 26) відповідно до яких у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Тобто відмінність кваліфікації ч.1 ст.115 та ч.1 ст.119 КК України полягає у сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені судом фактичні обставини, а також поведінка обвинуваченого під час нанесення ударів та після вчинення злочину, свідчать про те, що ставлення ОСОБА_6 до настання смерті ОСОБА_9 характеризується прямим умислом, а тому кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів вважає правильною.
З безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів встановлено, що ОСОБА_6 вчинив дії , направлені на умисне спричинення смерті ОСОБА_9 шляхом закриття отворів носа, рота і здавлення шиї з метою обмеження доступу повітря до органів дихання останнього, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №34 від 12.04.17 р. та показаннями судового експерта.

На момент вчинення злочину ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждав, у тимчасово хворобливому стані не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного харакктеру не потребує, що стверджується дослідженим у суді першої інстанції висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи №121-117/17 від 16.05.2017 року.

Встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що під час судового розгляду належними та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а заперечення обвинуваченим вчинення злочину, колегія суддів розцінює як його позицію щодо реалізації ним права на захист , намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції правомірно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, суспільну небезпеку вчиненого злочину, його негативний наслідок - настання смерті потерпілого, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох дітей та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на рівні найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.115 КК України, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок м`якості колегія суддів вважає необгрунтованими , оскільки обставини наведені прокурором в апеляційній скарзі в повній мірі були враховані судом при ухвпленні вироку і не слугують підставами для призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції, на підставі досліджених доказів, а саме показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які охарактеризуввали обвинуваченного ОСОБА_6 виключно з позитивної сторони, а ОСОБА_9 -як людину, яку усі боялись через агресивну поведінку, конфлікти, бійки та хуліганські дії; інформації ОСК ГУНП України в Рвненській області від 09.03.2017 року, згідно якої ОСОБА_9 неодноразово судимий, правомірно визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого- вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого .
Також , судом першої інстанції обгрунтовано зазначено про відсутність підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень ст.69 КК України з призначенням покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом не надано правової оцінки діям обвинуваченого щодо його вказівок свідкам ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не розголошувати факту та обставин вчинення ним вбивства, зокрема поміщення у вигрібну яму тіла ОСОБА_9 , засипання хлоркою, приховування телефону ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не давав вказівок свідкам щодо приховування злочину, свідки свідомо самі приховували вчинення злочину ОСОБА_6 .. Крім того, як встановлено судом першої інстанції, існують вироки суду першої інстанції, які набрали законної сили, та якими визнано винуватими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначено їм відповідне покарання.
На думку колегії суддів, є необгрунтованими доводи прокурора про безпідставне невизнання судом першої інстанції обставиною , яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 -вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки обвинувальний акт не містить відомостей про вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, а судовий розгляд відповідно до ч.1 ст.337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Також є необгрунтованими твердження прокурора про безпідставне визнання обставиною , що пом`якшує покарання- наявність двох дітей, і яка судом визнано такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки відомостей про визнання такої обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину вирок суду від 20 листопада 2017 року не містить.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що йому необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього утримання з 20 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього утримання за два дні позбавлення волі, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції з дотриманням вимог ч.5 ст.72 КК України, правомірно зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 15 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили, через втрату чинності положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII, у зв`язку із внесеними змінами до цього Кодексу Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII, правомірно зараховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також є безпідставними доводи захисника ОСОБА_7 про скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки ні апеляційна скарга захисника, ні при апеляційному розгляді ОСОБА_7 не наведено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які містяться в ч.1 ст.415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим , підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3