Справа № 504/1905/17
У Х В А Л А
08.08.2017смт.Доброслав
Слідчий Лиманського ВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням погодженим прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в якому просить накласти арешт на один стакан та одну скляну чарку, ніж з пластиковою рукояткою, синього кольору, дерев`яний предмет зовні схожий на спортивну биту, двох літрову пластикову пляшку з рідиною, що має запах етилового спирту та речі, які добровільно під час огляду надав ОСОБА_5 светр чорно-білого кольору, спортивні тапки, бриджі синього кольору, та заборонити розпоряджатися будь яким чином цим майном та використовувати його.
07 липня 2017 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло уточнене клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури в Одеській області.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частинами 1, 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з тим, клопотання прокурора Комінстернівської місцевої прокуратури Одеської області, про накладення арешту на вилучене майно не містить конкретної інформації щодо підстави накладення такого арешту.Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Крім того, клопотання слідчого не містить чітко визначеної мети накладення арешту.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. З матеріалів долучених до клопотання також не вбачається таких документів.
Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Отже, виходячи з вище вказаного арешт може бути накладено лише на майно яке перебуває у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідність арешту майна, не встановлено власника майна, про накладення арешту на яке подано дане клопотання, не доведено існування ризиків передбачених другим абзацом ч.1 ст.170 КПК України.
Таким чином, приймаючи до уваги вище викладене і загальні засади кримінального провадження, приписи п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України стосовно недопущення застосування заходів забезпечення кримінального провадження у разі не доведення слідчим, прокурором, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 132, 170-173, 309 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1