Справа № 366/2708/17
Провадження № 1-кп/366/145/17
У Х В А Л А

про повернення обвинувального акта

05 вересня 2017 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін та інших учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши підготовче судове засідання за кримінальним провадженням №0000191, який надійшов від Броварської місцевої прокуратури Київської області, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2017 року до Іванківського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000191, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовче судове засідання не прибув потерпілий, який був повідомлений належним чином про час підготовчого судового засідання, але не повідомив суд про причини не явки. Суд встановивши думку всіх учасників кримінального провадження, які не заперечували проти проведення судового засідання без потерпілого, вирішив, керуючись положеннями ст. 325 КПК України, провести підготовче судове засідання без потерпілого.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Обвинувачений вважав, що вказане кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду.

Суд, з метою з`ясування підстав для прийняття рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України поставив на обговорення учасників судового провадження питання про відповідність вимогам КПК України поданого обвинувального акту.

Зокрема, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, дослідивши реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, на підставі наступного.

Частина 2 ст. 291 КПК України визначає відомості, які повинен містити обвинувальний акт, а саме серед інших п. 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення та інші.

Якщо обвинувальний акт не містить відомостей, які зазначені хоча би в одному пункті вказаної норми закону, то є підставою для повернення обвинувального акту прокурору з підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню № 0000191 судом встановлено, що слідчим при викладені формулювання обвинувачення вказано, що ОСОБА_4 будучи неодноразово судимий на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення. В судовому засіданні прокурор повідомив, що вказані дані щодо судимості ОСОБА_4 відображені в обвинувальному акті в зв`язку із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст. 185 КК України повторність.

Законодавець в положеннях ч.1, ч. 3 ст. 32 КК України передбачив, що повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тобто, у вказаних положеннях кримінального закону відображено, що з метою встановлення повторності злочинів необхідно знати правову кваліфікацію кожного окремого злочину, а саме статтю або частину статті Особливої частини КК України.

В обвинувальному акті по кримінальному провадженню № 0000191,слідчим при викладенні даних щодо судимості ОСОБА_4 , які сторона обвинувачення вважала обов`язковими у відображенні, з метою викладення обґрунтованості обвинувачення за повторністю злочинів, не вказано про конкретну статтю чи частини статті КК України за якою було засуджено ОСОБА_4 , і саме яку із судимостей обвинуваченого враховує слідчий при кваліфікації його дій (оскільки в обвинувальному акті зазначено «неодноразово судимий»).

Вказані не конкретні та неповні відомості в обвинувальному акті, не дають можливості стороні захисту та суду в повній мірі з`ясувати обсяг обвинувачення та відповідність викладених обставини вчинення злочину правовій кваліфікації дій обвинуваченого.

Крім того, обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті слідчим поділяються останнім на два етапи. По-перше щодо вчинення крадіжки ОСОБА_4 речей з господарства АДРЕСА_1 , а по друге крадіжки речей з господарських будівель вказаного господарства.

При викладенні зазначених подій, слідчим при описі крадіжки з приміщень вказаного вище господарства вказано, що ОСОБА_4 в подальшому перебуваючи на території цього господарства викрав речі. Зазначаючи словосполучення в подальшому слідчий не вказав конкретного часу вчинення злочину речей з приміщень господарства АДРЕСА_1 .

Законодавець в частині 1 ст. 91 КПК України зазначає, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а отже вказані дані щодо часу вчинення злочину повинні відображатися в обвинувальному акті, як виклад обвинувачення та зазначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий чи прокурор вважає встановленими. В обвинувальному акті по кримінальному провадженню № 0000191 слідчим та прокурором не зазначено конкретної вказівки на час вчинення ОСОБА_4 крадіжки з приміщень вказаного вище господарства.

Зазначена неконкретність у викладенні обвинувачення не дає можливості суду встановити дані щодо події кримінального правопорушення та з`ясування меж подальшого судового розгляду.

Таке недотримання вимог кримінального процесуального закону є наслідком у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд. Вирішуючи це питання, суд враховує наступне.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

При цьому суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а саме повторність вчинення злочину, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Зважаючи на наведене, є підстави стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_4 є неконкретним, а тому слідчим та прокурором недотримано вимоги пункту 5 частини другої статті 291 КПК, що може вплинути на право на захист ОСОБА_4 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що в майбутньому може призвести до скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні в частині порушення меж судового розгляду в розумінні ст. 337 КПК України.

Також, в обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів досудового розслідування при описі речових доказів, слідчим зазначається про зберігання вказаних речових доказів в матеріалах кримінального провадження № 0000356, що є незрозумілим в зв`язку із розглядом на підготовчому судовому засіданні обвинувального акта за кримінальним провадженням № 0000191.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України не містить чіткого формулювання обвинувачення, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає положенням ст. 109 КПК України, вказані недоліки унеможливлюють забезпечення реалізації принципів права на захист та справедливий судовий розгляд, тобто обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд керуючись п. 3 ч. 3 статті 314 КПК України, вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись статтями 291, ч. 3, ч. 4 ,ст. 314, 392, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000191, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Зобов`язати прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області усунути виявлені недоліки протягом 7 (семи) діб з моменту вступу ухвали в законну силу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1