АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/3181/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/234/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

20 лютого 2018 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :
Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу захисника, який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої:

ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 15 липня 2011 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
засудженої: 5 червня 2012 Солом`янським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3 - 308 ч. 2, 121 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4, 71 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна в дохід держави.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2013 року, вважається засудженою ст. ст. 185 ч. 2, 15 ч. 3 - 308 ч. 2, 121 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна в дохід держави. 09 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави.
16 квітня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області (з урахування ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 18 червня 2013 року) за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 9 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2016 року, засудженій відповідно Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.09.2011 року по 21.02.2013 року та з 23.03.2013 року по 18.06.2013 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.;
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник, який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання ОСОБА_8 невірно оцінив, дослідженні в судовому засіданні матеріали, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування відносно засудженої положень ст. 81 КК України. Вважає, що матеріали особової справи засудженої ОСОБА_8 повністю підтверджують те, що вона своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Просить ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року скасувати та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково.
Вислухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно зі ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02р. №2 «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Суд врахувавши зазначені вимоги закону, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджена ОСОБА_8 згідно характеристики від 31 жовтня 2017 року за даними особової справи перебувала в розшуку з 23.08.2011 року по 20.09.2011 року. В місцях позбавлення волі знаходиться з 20.09.2011 року. Під час перебування в СІЗО м. Києва засуджена 8 разів притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення режимних вимог та зберігання заборонних предметів, заохочень не мала.

З 22.07.2013 року відбувала покарання в Державній установі «Качанівська виправна колонія (54)», де зарекомендувала себе посередньо, 2 рази притягувалася до дисциплінарної відповідальності за невиконання змінно-добового завдання та створення конфліктної ситуації.

З 12.10.2017 року засуджена перебуває на лікуванні Міжобласній багатопрофільній лікарні при Державній установі "Дар`ївська виправна колонія ( № 10)". За час перебування на лікуванні в установі характеризувалась посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, адміністрацією установи не заохочувалася, з представниками адміністрації тактовна, але не відверта.
Вказані обставини суд першої інстанції врахував та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.
Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляційної скарги, які це заперечують, не відповідають дійсності.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали, не встановлено.
Посилання в апеляційній скарзі, що на момент звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 відбувала 2/3 строку призначеного покарання не можуть бути в даному випадку підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки засуджена неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності, а висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 довела своє виправлення отриманням 3 заохочень.
Також характеристика на засуджену містить інформацію, що остання до праці відносилася не завжди задовільно, працювала епізодично, роботи по благоустрою установи виконувала під контролем адміністрації. Окрім того, відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 засуджена за вчинення умисного тяжкого злочину, вину в скоєнні даного злочину не визнала, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.

Зазначене свідчить про бажання засудженої ухилитись від відбування покарання, а її характеризуючі дані - про систематичність та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, небажання ставати на шлях виправлення, отже підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення не має, оскільки встановлені судом обставини підтверджують те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду має бути залишена без змін.
Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника, який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4