Справа № 743/1258/16-к
Провадження №1-в/743/1/18
УХВАЛА
21 березня 2018 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника неповнолітнього засудженого адвоката ОСОБА_4 , неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки заяву засудженого ОСОБА_5 в порядку виконання вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою в порядку виконання вироку. Заява мотивована тим, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком чинності. Вироком визначено рахувати строк покарання ОСОБА_5 з моменту фактичного затримання 07 березня 2017 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 07.03.2017 року по день набрання вироком чинності із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.08.2017 року вирок Ріпкинського районного суду від 05.04.2017 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін. Ухвалою судді Ріпкинського районного суду від 05.09.2017 року ОСОБА_5 залишено в СІЗО для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Таким чином, суд в порядку ч.1 ст. 537 КПК України повинен вирішити питання щодо зарахування у період відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України період перебування ОСОБА_5 в СІЗО і з врахуванням відбутого строку покарання, застосувати до засудженого ОСОБА_5 . Закон України «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав доводи заяви та уточнив, що вважає, що у строк відбування покарання йому необхідно зарахувати із розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі весь період знаходження в СІЗО, тобто весь час на який він був залишений для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Таким чином, з врахуванням цього періоду до нього можливо застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 як безпідставної.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали судової кримінальної справи відносно ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Так, вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 18.04.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком чинності.
Строк покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту фактичного затримання з 10 години 07 березня 2017 року.
Зараховано ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період попереднього ув`язнення з 07.03.2017 року по день набрання вироком чинності.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.08.2017 року вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 року відносно ОСОБА_5 залишений без змін.

Таким чином, виходячи зі змісту судових рішень відносно ОСОБА_5 , йому у строк покарання зараховано період попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України з 07.03.2017 року по день набрання вироком чинності, тобто по 21.08.2017 року.

У відповідності до розпорядження Ріпкинського районного суду від 01.09.2017 року вирок відносно ОСОБА_5 був звернутий до виконання.

Дійсно, з матеріалів судової справи встановлено, що на підстави ухвали судді Ріпкинського районного суду від 05.09.2017 року за клопотанням ОСОБА_5 , останній був тимчасово залишений в СІЗО для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення вироку, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волів в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово медичної або судово психіатричної експертизи;

г) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 обґрунтовано, на підставі норм діючого на той час законодавства, зараховано період попереднього ув`язнення з 07.03.2017 року по 21.08.2017 року за правилами ч.5 ст. 72 КК України.

В той же час, засуджений ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності, будучи особою, яка відбуває покарання та знаходячись при цьому в СІЗО, не приймав участі у будь яких слідчих діях чи у судовому розгляді кримінального провадження. Перебування в установі попереднього ув`язнення з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не утворює передбачених законодавством підстав для зарахування цього періоду у строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Підстав для застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно засудженого ОСОБА_5 не має.

Враховуючи викладене, заява засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 369- 372, 537,539 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву неповнолітнього засудженого ОСОБА_5 щодо перерахування строку покарання за вироком Ріпкинського районного суду від 05.04.2017 року та застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та проголошений учасникам судового провадження 23 березня 2018 року о 15 годині.

Головуюча суддя ОСОБА_1