ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1416/17
Провадження № 1-кс/210/1093/17

"08" вересня 2017 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 . В обґрунтування скарги, заявник посилається на ті обставини, що ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2017 року була задоволена його скарга на бездіяльність прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про злочин від 29.11.2016 року та зобов`язано прокурора внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000020 та досудове слідство проводиться слідчим другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 21.04.2017 року винесена ухвала про закриття даного кримінального провадження, яка 16.05.2017 року скасована як незаконна, постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області. 09.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_4 із заявою, в якій просив визнати його потерпілим по вказаному кримінальному провадженню та виконати ряд слідчих дій, а саме: витребувати з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції матеріали службового розслідування, проведеного за заявою скаржника про злочин від 29.11.2016 року, а також дослідити технічний запис фіксування судового засідання Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-4 відносно ОСОБА_3 . Однак на даний час слідчий не повідомив скаржника про результати розгляду клопотання. З телефонної розмови від слідчого заявник дізнався, що він відмовив в задоволенні клопотання. На прохання ОСОБА_3 надати копію вмотивованої постанови, слідчий, посилаючись на зайнятість відмовив. Крім того, зі слів слідчого, він відмовив в клопотанні про визнання скаржника потерпілим. Скаржник просить зобов`язати слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнати ОСОБА_3 потерпілим по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000020; зобов`язати слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 вирішити клопотання ОСОБА_3 від 09.06.2017 року про вчинення слідчих дій.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 присутній не був.

Прокурор в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений.

Слідчий у судове засідання не з`явився. Його неявка не є перешкодою для розгляду даної скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2017 року внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом вчинення співробітниками управління патрульної поліції у місті Кривому Розі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України та відкрите кримінальне провадження за № 0000020 від 17.02.2017 року.

Також встановлено, що 29.07.2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя розглядає скаргу в межах заявлених вимог та керуючись ст.303 КПК України, яка містить перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до суду.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з пункту 5) частини 1 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на їх оскарження визначені в частині ст.303 КПК України, зокрема: пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України, передбачено право на оскарження рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до положень ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч.2 ст.91 КПК України процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно із ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статі, покладається на слідчого, прокурора. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих дій, витребування від юридичних та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, допиту свідків та проведення інших процесуальних дій передбачених цим Кодексом (ст.93 ч.2 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, які не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки. Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 113 КПК України, де зазначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Статтею 116 КПК України також встановлено, що процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим Кодексом строки.
Згідно з статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як вбачається з матеріалів скарги ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2017 року постанова слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 29.07.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000020, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України скасовано.

Отже, досудове розслідування здійснюється за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 364 КК України, а саме: зловживання владою, або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах, або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № У-10875, яка знаходиться в матеріалах скарги, ОСОБА_3 поступив до лікарні з забитою раною потиличної області, гематом справа, саден ліктьових суглобів, поперекової області, зі слів хворого: 25.08.2016 року близько 18.00 год. був побитий співробітниками поліції на вул. Курчатова в м. Кривому Розі.

Таким чином, є всі підстави вважати, що він є потерпілим у кримінальному провадженні відповідно до ст. 55 КПК України.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, які не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно із ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено в строки, передбачені цією статтею.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання слідчого вирішити питання про визнання ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Також слідчий суддя роз`яснює, що за результатами розгляду скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України слідчий суддя може прийняти одне з таких рішень: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Щодо вимоги про зобов`язання слідчого вирішити клопотання скаржника від 09.06.2017 року про вчинення слідчих дій, оскільки скаржником не надано доказів слідчому судді про звернення з таким клопотанням до другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що скарга у відповідній задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого другого слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020

Іншу частину скарги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1