УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем: ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/2238/18 (провадження № 1-кп/201/394/2018), відомості про яке 23 лютого 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арарат Арменія, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурором до суду надісланий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України. В день його надходження до суду, було ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений і його захисник, а також потерпіла вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду, дослідивши зміст останнього на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Загальні вимоги до оформлення обвинувального акта і його змісту, передбачені у положенні статті 291 КПК України, зокрема, у пункті 5 частини першої цієї статті зазначено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дотримання зазначеної вимоги до змісту обвинувального акта є однією із гарантій права особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, на захист, оскільки пред`явлення конкретного обвинувачення і чітке викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, надає обвинуваченій особі можливість ефективно захищатися від такого обвинувачення та використовувати всі передбачені кримінальним процесуальним законом права на свій захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

В рішенні від 25.07.2000 року, у справі «Маттоціа проти Італії» вказується що, «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Як вбачається з наданого суду обвинувального акта, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України, тобто участь у злочинній організації, створеної з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, та у часті у злочинах, вчинюваних такою організацією, а також ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого злочинною організацією, при цьому, формулюючи обвинувачення і викладаючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування ОСОБА_6 фактично інкримінується участь у трьох епізодах діяльності злочинної організації стосовно трьох потерпілих із зазначенням розміру завданої кожному шкоди, водночас, у порушення вимог ст. 291 КПК України, у обвинувальному акті вказано також і про вчинення співучасниками злочинної організації кримінальних правопорушень стосовно інших потерпілих із зазначенням загальної суми завданої шкоди, які перелічені при викладі фактичних обставин у обвинувальному акті, однак жодних відомостей про відношення цих епізодів до пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, у обвинувальному акті не зазначено, що на думку колегії суддів, вказує на порушення права обвинуваченого на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення, а отже, зазначені обставини свідчать про необхідність обов`язкового повернення обвинувального акта прокурору для приведення його змісту у відповідність із вимогами кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у обвинувальному акті, окрім обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначені відомості із вказівкою на конкретні прізвища інших співучасників злочинної організації, однак будь-яких вказівок про те, чи притягувалися вказані особи до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, у обвинувальному акті відсутні, враховуючи, що зазначення у обвинувальному акті прізвищ інших учасників злочинної організації, які не є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні та щодо яких відсутні будь-які судові рішення, є грубим порушенням принципів верховенства права та презумпції невинуватості, передбачених ст.ст. 8, 17 КПК України, а отже зазначені порушення кримінального процесуального закону також перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі наданого суду обвинувального акту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, повернути прокурору відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 для його належного оформлення відповідно до вимог ст. 291 КПК України у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровскьої області протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3