печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі у режимі відеоконференції особи, що звернулася до суду із скаргою, ОСОБА_3

та за участі у залі суду його представника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
21.09.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України дії, в якій ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого виконати вимоги КПК України, а саме: вручити пам`ятку про права та обов`язки; провести допит потерпілого з участі представника; провести обов`язкові експертизи, передбачені ст. 242 КПК України.

В обґрунтування своїх доводів суб`єкт оскарження вказує, що 16.06.2017 отримав лист № 25/1/1-34377-17 від 09.06.2017 за підписом слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , яким повідомлено про відмову у врученні ОСОБА_3 пам`ятки про права та обов`язки потерпілого та окрім цього, слідчим відмовлено у клопотаннях щодо допиту з участі представника та призначенні експертиз, передбачених ст. 242 КПК України, що слугувало підставою для звернення до слідчого судді з даною скаргою.

У судовому засіданні особа, що звернулася до суду із скаргою, ОСОБА_3 відмовилась від дачі пояснень щодо скарги, а його представник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та спросив задовольнити у повному обсязі.

Слідчий, бездіяльність якого є предметом оскарження у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не подано.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вислухавши пояснення особи, що звернулася до суду із скаргою, ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив таке.
Слідчим відділом Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001270 від 25.04.2017 розпочатому на підставі ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2017 про зобов`язання Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою від 16.03.2017 ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 ЮС України.
23.08.2017 слідчим у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Вказана постанова на даний час прокурором та судом не скасована.
За результатами розгляду поданих ОСОБА_3 клопотань останньому і відмовлено у проведенні ініційованих ним слідчих та процесуальних дій та надані роз`яснення вимог ст. 60 КПК України, в частині обсягу прав та обов`язків заявника, ст. 220 КПК України в частині переліку суб`єктів, які мають право звертатись з клопотаннями про проведення слідчих (розшукових) дій, а також порядок оскарження прийнятого рішення.
Так, ОСОБА_3 у своїх вимогах просить слідчого суддю зобов`язати слідчого виконати вимоги КПК України, а саме: вручити пам`ятку про права та обов`язки; провести допит потерпілого з участі представника; провести обов`язкові експертизи, передбачені ст. 242 КПК України, проте вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Оскільки ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Слідчий суддя, вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є і однією із загальних засад кримінального провадження, що знайшла своє втілення у ст.24 КПК України, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачений законом.
Так, під час судового розгляду провадження 27.02.2018 кримінальне провадження № 0001270 від 25.04.2017 закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Наведені положення ст.3 КПК України співпадають з загальними положеннями закінчення досудового розслідування, викладеними у ст.283 КПК України.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Враховуючи, що на час розгляду скарги досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001270 закінчено, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії у слідчого судді завершилися повноваження щодо розгляду поданої скарги.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга з даного питання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1, 3, 2, 9, 22, 26, 283,303-304,306-307,309, 369-372,376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України та про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1