Справа №469/1460/17 19.04.2018

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5
на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року у відношенні
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андрієво-Зорине Березанського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв`язку із амністією.

Цивільний позов начальника Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду.
Вирішено на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: - 1 месинову сітку загальною довжиною 35 м, висотою 1,2 м, вічко 18 мм, яка знаходиться на зберіганні в Управлінні державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївський рибоохоронний патруль) після вступу вироку в законну силу конфіскувати в дохід держави; -надані суду документи зберігати у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок у частині призначення покарання та вирішення цивільного позову скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 249 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальної конфіскації майна, яке було предметом злочину, а саме однієї месинової сітки загальною довжиною 35 м, висотою 1,2 м, вічко 18 мм у власність держави та знищити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання.

У частині вирішення цивільного позову прокурора призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що вирок у відношенні ОСОБА_6 у частині призначення йому покарання та вирішення цивільного позову підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що судом у порушення ст. 96-1, 96-2 КК України не застосовано спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, а саме однієї месинової сітки загальною довжиною 35 м, висотою 1,2 м, вічко 18 мм.

Посилаючись на вимоги ст. 374, ч.3 ст. 129, ч.1 ст. 326 КПК України, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив цивільний позов прокурора без розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
16 серпня 2017 року близько 23.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, з корисливих спонукань, з метою промислового вилову риби, прибув на узбережжя Березанського лиману біля елеватору с. Андрієво-Зорине Березанського району Миколаївської області, де зайшовши в забрід, в порушення п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», виставив у воді лиману одну месинову сітку, яка є забороненим для використання промисловим знаряддям лову, загальною довжиною 35 м, висотою 1,2 м, вічко 18 мм.
17 серпня 2017 року приблизно о 07.00 год. ОСОБА_6 таким же чином, в забрід, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, виловив раніше виставленою сіткою: молодь білуги звичайної розміром 20 см в кількості 1 екземпляр, вартістю 100000 грн, яка відповідно до Закону України «Про Червону книгу України», знаходиться під охороною та є забороненою для вилучення; молодь кефаль сингіль розміром 17-21 см в кількості 25 екз., вартістю 595 грн за 1 екз., на загальну суму 14875 грн; бичок розміром 12-18 см в кількості 23 екз., вартістю 34 грн за 1 екземпляр, на загальну суму 782 грн; пузанок розміром 18-20 см в кількості 2 екз., вартістю 170 грн за 1 екз., на загальну суму 340 грн, які встановлені згідно такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування громадянами України цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року.
Зазначеними діями ОСОБА_6 заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам держави на загальну суму 115997 грн.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_6 , який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 249 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону, оскільки не застосовано спеціальну конфіскації до предмету злочину та знаряддя злочину, як на підставу для скасування вироку суду, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само, зокрема, передбаченого частиною першою статті 249 цього Кодексу.
Статтею 100 КПК України передбачено питання щодо зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Як передбачено п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Як слідує з мотивувальної та резолютивної частини вироку, суд першої інстанції, пославшись на вимоги п.1 ч.9 ст.100 КПК України, фактично вирішив питання щодо спеціальної конфіскації, та прийняв рішення про спеціальну конфіскацію речового доказу - 1 месинової сітки загальною довжиною 35 м, висотою 1,2 м, вічко 18 мм, яка знаходиться на зберіганні в Управлінні державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (Миколаївський рибоохоронний патруль).
Хоча суд першої інстанції не послався на норму матеріального права, але, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію, вирішив це питання з посиланням на норму кримінального процесуального права.
Відтак, суд, ухвалюючи вирок, фактично застосував вимоги ч. 1 ст. 96-1 КК України щодо спеціальної конфіскації, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави речового доказу.
Тому апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується вирішення судом цивільного позову, суд приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову судом не дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільний позов начальника Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 129 КПК України.
У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вважає, що прийняте судом рішення у частині вирішення цивільного позову не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зазначені порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження в частині вирішення цивільного позову як законність, вирок в цій частині підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 415, 424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в цій частині в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3