Справа № 206/2723/17
Провадження № 1-кп/206/228/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" вересня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000549 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше судимого:
10.08.2017 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_5 ,
потерпіла - ОСОБА_6 ,
обвинувачений - ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 05.05.2017 року знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає разом із своєю матір`ю ОСОБА_6 .

Цього ж дня, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання, достовірно знаючи, що на дерев`яному табуреті, який стоїть у вітальні біля лівої стіни поблизу вікна зазначеної квартири знаходиться телевізор марки «HONDA HD LED223», який на праві власності належить його матері ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день та час, визнавши вказане майно об`єктом свого злочинного посягання, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх не спостерігає, шляхом вільного доступу, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , таємно викрав телевізор марки «HONDA HD LED223», який на праві власності належить його матері ОСОБА_6 , та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, та розпорядившись ним на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1425 від 15.05.2017 року, потерпілій ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 2128 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення визнав себе винним та пояснив суду, що він 05.05.2017 року з квартири, де він мешкає разом із своєю матір`ю, викрав телевізор матері та заклав у ломбард. У скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що її син 05.05.2017 року викрав з квартири телевізор, який вона купувала за власні кошти, та заклав його у ломбард, просила суворо його не карати.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки вказаний злочин ним було скоєно до скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який його було засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 року.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на момент скоєння злочину вважався раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середнього ступеню тяжкості, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 25), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 26, 27), крім того суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, який неодноразово не з`являвся в судові засідання, крім того 08.08.2017 року обвинувачений з`явився в судове засідання у стані наркотичного сп`яніння, що унеможливило розгляд справи, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді арешту.
Відповідно до ч. 2 п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року з подальшими змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» в разі, якщо особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі новий злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового або повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Тому у відповідності до роз`ясень Пленуму ВСУ вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська стосовно ОСОБА_4 від 10.08.2017 року, яким він засуджений до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 роки слід виконувати самостійно.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України по конкретним кримінальним справам: за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України ,засудженим за вироком Харківського районного суду Харківської області від 31.05.2006 р. (ухвала ВСУ від 26.12.2006 р.) та за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 27.11.2007 р. ( ухвала ВСУ від 13.01.2009 р.) ( вісники ВСУ № 5 за 2007 р. та № 6 від 2009 р.). При цьому ВСУ роз`яснив, що застосування в цьому випадку вимог ч. 4 ст. 70 КК України не допускається.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_4 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ФОП ОСОБА_9 документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи № 1425 від 15.05.2017 року у розмірі 170 грн. (т. 1 а.п. 34).
Речові докази: телевізор марки «HONDA HD LED223», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити останній за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1