Єдиний унікальний номер 728/653/18
Номер провадження 1-кс/728/127/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2018 року Слідчий суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , особи, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене слідчим клопотання підтримав, просив його задовольнити з вищевикладених підстав та додатково повідомив, що вказане у клопотанні майно визнане речовим доказом та передане на зберігання до Бахмацького ВП; на даний час про підозру у вказаному кримінальному провадженні нікому не повідомлено, однак, на думку прокурора, слід накласти арешт на автомобіль та бензопилу, власником яких є ОСОБА_4 , з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні підстав для накладення арешту на майно, вказане у клопотанні слідчого, не вбачає; запевнив, що він жодним чином не порушував закон, оскільки здійснював вирубку дерев з дозволу лісника; просив відмовити в задоволенні клопотання та передати автомобіль і бензопилу йому на відповідальне зберігання.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України та погоджене з прокурором.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим частини першої ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З матеріалів справи вбачається, що було вчинено кримінальне правопорушення, і в ході досудового розслідування, в якому під час огляду місця події 21.04.2018 року було вилучено та відповідно до постанови слідчого від 21.04.2018 року визнано речовими доказами належні ОСОБА_4 автомобіль марки ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та бензопилу з маркуванням ТТ07800487, тому з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту, оскільки відповідальне зберігання, про яке зауважував ОСОБА_4 не породжує жодних обмежень у використанні вищевказаного майна та може призвести до його втрати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на автомобіль ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та бензопилу з маркуванням ТТ07800487, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , заборонивши йому будь-яким способом користуватися та розпоряджатися вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1