УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/873/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника
ТОВ «Хортиця Нова» ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Хортиця Нова» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 05.10.2017 року, -
в с т а н о в и л а:
З ухвали слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області вбачається, що розмір грошових коштів, на які накладається арешт чітко не визначений, а зазначено суму у розмірі 8 760 000, 00 грн. та грошові кошти, які в подальшому надходитимуть на рахунок ТОВ «Хортиця Нова», а отже арешту підлягає невизначений розмір грошових коштів, що прямо суперечить приписам п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника ТОВ «Хортиця Нова» адвоката ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали провадження, ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи подання слідчого без участі представника ТОВ «Хортиця Нова», слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, оскільки не врахував повній мірі всіх обставин справи.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, зокрема гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді.
Як вбачається з долучених до клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти на рахунку ТОВ «Хортиця Нова», відкритому у ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», достатніх та допустимих доказів того, що кошти на вказаному рахунку можуть бути здобуті злочинним шляхом, тобто є предметом злочину, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, слідчим та прокурором надано не було.
Слідчим суддею не досліджував питання про наявність грошових коштів на банківському рахунку ТОВ «Хортиця Нова», їх походження та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження, що підтверджується тим, що слідчий суддя своїм рішенням зобов`язав посадових осіб ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надати слідчому СВ Андрушівського ВП БВП ТУ НП в Житомирській області довідку про залишок арештованих коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 облікованому за ТОВ «Хо ртиця Нова».
Виходячи з наведеного вище колегія суддів не вбачається, з яких підстав слідчий суддя здійснив висновок, що на вказані кошти на та майбутні кошти саме на цьому рахунку у відповідності до положень ст. 167 КПК України , а саме ч.2 даної норми є майном, що набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, виходячи зі стадії досудового розслідування та повноважень слідчого судді щодо можливості оцінки набути досудовим слідством доказів.
Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не визначив чіткий розмір коштів грошових коштів, на які накладається арешт, а вказав суму в розмірі 8760000грн. та грошові кошти, які в подальшому надходитимуть на рахунок ТОВ «Хортиця Нова», що прямо суперечить п.1 ч.5 ст.173 КПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що зобов`язання банківської установи щодо надання слідчому інформації про наявність грошових коштів на банківському рахунку не відповідає меті запобіжного заходу як арешт майна, є окремим заходом забезпечення кримінального провадження і не може вирішуватися разом із накладенням арешту на майно.
На підстав наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на вказані грошові кошти, та про вчинення інших дій, враховуючи, що накладання такого арешту органом досудового слідства не доведено на час звернення з клопотанням.
Керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Хортиця Нова» адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 05.10.2017 року скасувати.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: