Справа № 308/3793/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,, за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000394 слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0000394 слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 30.03.2018 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою Ужгородський р-н., с. Оноківці, вул. Головна, неподалік магазину «Тиса» транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT B5 червоного кольору здійснив наїзд на пішохода. Потерпілого доставлено до ЦМКЛ м. Ужгород.

30.03.2018 року відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394.

В ході виїзду СОГ на місце події встановлено, що водій транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 (польської реєстрації), громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рухаючись по вул. Головній в с. Оноківці у напрямку м. Ужгород, навпроти будинку 120 на пішохідному переході не впорався з керуванням в результаті чого здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_1 , який переходив пішохідний перехід з права на ліво відносно руху автомобіля, після чого гр. ОСОБА_6 на кареті швидкої був доставлений до ЦМКЛ м. Ужгород.
Після проведення всіх необхідних слідчих дій, автомобіль був поміщенний на майданчик тимчасового тримання Ужгородського РВП, що в с. Оноківці, вул. Головна, 55.
Досудовим розслідуванням встановлено, що власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 (польської реєстрації) є URYGA BOGUSLAWA.
30.03.2018 року транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 (польської реєстрації) визнано у кримінальному провадженні речовим доказом.
Таким чином, слідчий вважає, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та буде використаний органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучений транспортний засіб містить ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК та визнаний речовим доказом у провадженні, з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, переміщення або відчуження,виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування, наявність обґрунтованих ризиків відчуження вилучених речей третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий просить накласти арешт на майно тимчасово вилучене в ході огляду місця події 30.03.2018 року.

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду автомобіль .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_5 у фактичному володінні якого пребуває транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 (польської реєстрації) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394 від 30.03.2018 року, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 286 КК України.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2018 року був вилучений транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 ( Польська реєстрація).
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що тимчасово вилучений 30.03.2018 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000394 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, а тому клопотання про накладення арешту на вилучений 30.03.2018 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000394 та необхідний для проведення експертиз підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000394 слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», н. з. НОМЕР_1 ( Польська реєстрація), що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області шляхом заборони розпоряджатися та користуватися автомобілем.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата складання і оголошення повного тексту ухвали 16.04.2018 року о 14 - 10 год.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1