У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2018 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляціями засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року, яким
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, росіянин, громадянин України, має середню освіту, працював, як фізична особа підприємець, мешкає в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 263 КК України в редакції 01.09.2001 р. до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в республіці Молдова, молдаванин, громадянин Республіки Молдова, має середню освіту, одружений, має дитину 2008 року народження, не працює, мешкає в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Мцхета, Грузія, національність грузин, громадянин Грузії, має середню освіту, не працює, мешкає в АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
засуджені за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна кожний, за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна кожний.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна кожному.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ОСОБА_6 та ОСОБА_17 з 26.05.2012 р. по 22.02.2017 р., ОСОБА_8 з 27.05.2012 р. по 22.02.2017 р.
Цивільний позов ОСОБА_18 до ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишений без розгляду.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
За вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 вчинили злочини, передбачені ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а ОСОБА_6 передбачений ч. 1 ст. 263 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 і невстановлена в ході досудового слідства особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, діючи за попередньою змовою, спільними діями, скоїли розбійний напад на ОСОБА_19 з метою заволодіння чужим майном, під час якого здійснили його умисне вбивство з корисливих мотивів.
В середині квітня 2012 року (більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено) ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_19 вступив в злочинну змову з ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та не встановленою в ході досудового слідства особою.
Так, 15.05.2012 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового слідства особа, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_19 , діючи з корисливих мотивів, близько 15.00 год., під приводом реалізації антикварного дзеркала ОСОБА_19 , виманили останнього з його квартири АДРЕСА_4 , після чого, ввівши його в оману про свої справжні злочинні наміри, запросили останнього до легкового автомобілю марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 і запропонували проїхати з ними на даному автомобілі до гаражного кооперативу «Мир».
Прибувши з ОСОБА_19 на зазначеному автомобілі до гаражного кооперативу «Мир», розташованого в м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе, 100-А, перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 , в період часу з 19.00 год. до 20.00 год., в ході скоєння розбійного нападу ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 і невстановлена в ході досудового слідства особа, вступивши між собою в попередній злочинний зговір і діючи з метою умисного позбавлення життя потерпілого, завдали ОСОБА_19 численні удари руками і дерев`яною палицею в область голови, тулуба, тим самим завдавши йому тілесні ушкодження в області голови у вигляді рани у зовнішнього кінця лівої брови, що має ознаки забиття, крововиливи в м`які тканини голови в лівій лобно-тім`яно-скроневої області, вдавленого перелому на кордоні лобової і скроневої кістки зліва, крововиливи під павутинну оболонку по зовнішній поверхні лівих лобової, скроневої часток, в області голови у вигляді не менше 12 синців по всій поверхні обличчя більше зліва з переходом на ліву бічну поверхню шиї, обширного крововиливу в сполучні оболонки лівого ока, крововиливу по всій внутрішній поверхні верхньої і нижньої губ і двох ран на його тілі в області верхньої і нижньої вуздечок, свіжих відколів 1-2 різців панелі з обох сторін верхньої щелепи, обширного крововиливу в м`які тканини голови в лівій лобно-тім`яно-скроневої області з переходом на потиличну область зліва, багатоуламкового перелому кісток склепіння, основи черепа і лицьового черепа (кісток і хрящів носа, виличних відростків справа і зліва, верхньої щелепи праворуч і ліворуч), повного перелому тіла нижньої щелепи на рівні 4-5 зубів зліва, множинних розривів твердої мозкової оболонки в лобно-скронево-тім`яної ділянки зліва, обширного крововиливу під павутинну оболонку по зовнішній поверхні лівих лобових, скроневих, лівої тім`яної часткою, обох мигдаликів мозочка, з переходом на нижню поверхню обох півкуль, три вогнищевих крововиливів в речовину головного мозку в області лівої лобної ділянки і стовбурових відділів, крововиливи в м`яких тканинах шиї на лівій бічній поверхні шиї.
Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою смерть, і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_19 , яка настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми від отриманих зазначених вище тілесних ушкоджень.
Крім цього, ОСОБА_19 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця на зовнішній поверхні правого плеча на межі верхньої та середньої третини, повного поперечного перелому правої плечової кістки на межі верхньої та середньої третини, які за ступенем тяжкості, стосовно до живих осіб, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
Виконавши всі заплановані дії щодо умисного заподіяння смерті ОСОБА_19 підсудні та інша невстановлена досудовим слідством особа, забрали у нього зв`язку ключів від квартири АДРЕСА_4 , і зникли на автомобілі з місця злочину, залишивши ОСОБА_19 в гаражі № НОМЕР_2 автогаражного кооперативу «Мир».
Продовжуючи реалізовувати спільний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового слідства особа прибули за місцем проживання потерпілого, де шляхом вільного доступу, відкрили наявними у них ключами вхідні двері, проникли до квартири АДРЕСА_4 , звідки викрали належні потерпілому ОСОБА_19 сережки із золота вартістю 5 500 грн., перстень із золота вартістю 5 000 грн., кулон із золота вартістю 6300 грн., ланцюжок з хрестом із золота вартістю 6 000 грн. та інше майно на загальну суму 42 292,44 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом.
Крім того, в невстановлений в ході досудового слідства час, в невстановленому місці ОСОБА_6 , без передбаченого законному дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 567 (576-92-п ), «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, облік, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р. №622 (20637-98) зі змінами, внесеними наказом від 13.04.1999 р. №292) у невстановленої в ході досудового слідства особи, придбав пістолет марки «Вlow», моделі «Firebird», який носив при собі, без передбаченого законом дозволу і зберігав вказаний пістолет за місцем мешкання по АДРЕСА_1 .
Дії засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, дії засудженого ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Не знайшло підтвердження та виключено з обвинувачення підсудного ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кваліфікуюча ознака виготовлення.
В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 вважає вирок необґрунтованим, передчасним та неправосудним.
Вказує, що до складу четвертої судової колегії входили двоє суддів зі складу третьої судової колегії, а саме суддя ОСОБА_20 та суддя ОСОБА_21 , що є порушенням ст. 54 КПК України в редакції 1960 року, яка встановлює, що суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участь у розгляді цієї ж справи при його новому розгляді в суді першої інстанції.
Зазначає, що 26.05.2012 р. він затриманий працівниками міліції о 03.04 год. за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , де проживав з матір`ю та цивільною дружиною ОСОБА_22 , після чого в приміщенні був проведений несанкціонований обшук без участі понятих на порушення вимог ст. ст. 127, 177 КПК України в редакції 1960 року. Цей факт у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_22 .
Стверджує, що при проведені дізнання до нього застосовані заборонені законом методи фізичного впливу з боку співробітників правоохоронних органів, внаслідок чого він отримав безліч гематом і синців, а також пошкодження ракової пухлини на грудях, що підтверджує акт Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1072 від 01.06.2012 р., який знаходиться в матеріалах кримінальної справи (т. 5, а. с. 115).
Вказує, що в основу вироку покладені свідчення обвинувачуваних, отримані при проведенні дізнання 26.05.2012 р., 27.05.2012 р., 28.05.2012 р., які здобуті шляхом недозволених методів досудового слідства, про що свідчать наведений вище акт та акт №1596/1072/12 від 14.08.2012 р., згідно якого у нього видалена ракова пухлина, а також довідка із санчастини СІЗО де півтора місяці йому надавали щоденну медичну допомогу.
Зауважує на тому, що покази свідка ОСОБА_23 , який був єдиним очевидцем бійки, яка відбулась 15.05.2012 р. на проїжджій частині в автогаражному кооперативі «Мир», у вироку вказані поверхнево і розмито, у вироку зазначається, що покази даного свідка підтверджують покази ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , але при цьому, які саме показання вони підтверджують, не конкретизовано.
На думку апелянта суд не прийняв до уваги його показання та обвинувачуваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_23 та інших свідків, допитаних в ході судового слідства, що за ст. 65 КПК України, є доказами, а прийняв односторонню позицію на підтримку доказів державного обвинувачення, отримані при проведенні дізнання шляхом застосування недозволених методів досудового слідства.
Стверджує, що під час досудового слідства слідчий ОСОБА_24 в порушення вимог ст. ст. 206, 209 КПК України в редакції 1960 року, не зупинив досудове слідство для встановлення «невстановленої особи» відносно якої в кримінальній справі є розпорядження (т. 5 а. с. 67), в порядку ст. 114 КПК України в редакції 1960 року не встановив чоловіка на ім`я ОСОБА_25 , який приймав участь у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Вказує на те, що матеріали кримінальної справи міститься повідомлення про те, що встановити чоловіка на ім`я ОСОБА_25 , який брав участь у скоєнні злочинів, передбачених п. п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України, не виявилося можливим, проте відносно останнього нікого не допитували, не намагалися встановити його можливе місцезнаходження, зовнішність, прикмети, тощо.
Зазначає, що вилучені при проведенні обшуку житлового приміщення 26.05.2012 р. предмети були передані на зберігання під розписку доньці потерпілого ОСОБА_18 на суму 42 292 грн. без документального підтвердження про належність даних предметів потерпілій стороні. В судовому засіданні не був досліджений жодний предмет з перерахованих, як в протоколі огляду місця події так і в обвинувальному висновку. На судовому слідстві ОСОБА_18 показала що продала ці предмети невстановленим особам, а отриманими коштами розпорядилась за власним розсудом. Матеріали справи містять документи з адміністрації ломбарду «Скарбниця», за якими деякі золоті вироби, які вказані в обвинувальному висновку були здані їм набагато раніше ніж відбулися злочини. У зв`язку з цим, Центральним ВП ГУНП м. Миколаєва порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 197 КК України за фактом порушення обов`язків щодо охорони майна, переданого на зберігання.
Стверджує, що один з семи патронів, який висновком судово-балістичної експертизи визнаний бойовим, долучений до матеріалів кримінальної справи працівниками міліції, з метою звинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки, за показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , під час обшуку 26.05.2012 р. о 03.00 год. житлового приміщення по АДРЕСА_1 , у даному приміщенні деякий час знаходились тільки працівники міліції без понятих, що є порушенням вимог ст. ст. 127, 177 КПК України в редакції 1960 року.
Зауважує на тому, що за вироком суду на місці обшуку по АДРЕСА_5 , у гаражі № НОМЕР_2 автогаражного кооперативу «Мир», виявлена дубинка, яка на експертизу не направлялась, з місця обшуку не вилучалась та в судовому засіданні досліджена не була.
Вказує на неточності у вироку суду, а саме: на аркуші 2 вироку вказується, що ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 і невстановлена особа, вступивши в злочинну змову з метою умисного позбавлення життя потерпілого ОСОБА_19 , завдали останньому численні удари руками і дерев`яною палицею в область голови і тулуба тим самим заподіявши йому тілесні ушкодження, що спричинили за собою смерть. У той же час, на аркуші 10 вироку вказується, що ОСОБА_6 стежив за навколишнім оточенням на території автогаражного кооперативу «Мир» під час умисного позбавлення життя ОСОБА_19 .
В апеляції та в доповненнях до неї засуджений ОСОБА_14 вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлений з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, просить вирок скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду, або на додаткове розслідування.
В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_14 просить вирок скасувати, а кримінальну справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину.
Вказує на те, що судом не допитаний головний свідок ОСОБА_27 та свідок ОСОБА_28 , яка останній раз бачила потерпілого ОСОБА_19 живим 16.05.2012 р., що підтверджується матеріалами справи. Судом не досліджено заяву ОСОБА_18 про вжиття заходів щодо розшуку батька, який перестав виходити на зв`язок з 17.05.2012 р., при цьому за матеріалами кримінальної справи, останній загинув 15.05.2012 р. Пояснення свідка ОСОБА_29 також не дослідив.
Стверджує, що слідчий експеримент, який відбувся 28.05.2012 р., проведений без участі захисника, який був призначений лише 29.05.2012 р., що є порушенням права на захист. Допит відбувся вночі, що є неприпустимим. Крім цього, до нього застосовувалися недозволені методи досудового слідства у виді фізичних тортур зі сторони правоохоронних органів, про що свідчить висновок експерта від 07.07.2012 р., який є в матеріалах кримінальної справи.
Просить врахувати на наступні обставини:
- кафе, в якому нібито була змова на перетині вулиць ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в м. Миколаєві не існує, про що в матеріалах кримінальної справи є відповідь з ОСОБА_32 ;
- слідчий 21.06.2016 р. показав, що умислу на умисне вбивство не було;
- з матеріалів кримінальної справи зникли речові докази;
- висновки двох експертиз (т. 3, а. с. 17-18) доводять помилковість кваліфікації вчиненого діяння за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
- в суді він не допитаний, а також не надано останнє слово;
- не допитаний свідок ОСОБА_27 , який може підтвердити, що в момент бійки він знаходився разом з ним в 20 м від місця вчинення злочину;
- в матеріалах кримінальної справи відсутні докази його вини у вигляді відбитків пальців, відбитків ніг, що доводить його невинність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115 КК України;
Стверджує, що він був позбавлений можливості допитати в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення, для усунення протиріч в їх показах та встановлення істини у справі, показання яких лягли в основу обвинувального вироку.
Крім того, стверджує, що суд першої інстанції не вручив йому копію протоколу судового засідання в установлений термін, тим самим позбавивши можливості ознайомитись з протоколом судового засідання і подавати на нього зауваження.
В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, матеріали кримінальної справи направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду, вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.
Зазначає, що з вироку суду вбачається однобічність і неповнота, допущена в ході дізнання, наведені в мотивувальній частині вироку висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, досудове слідство і судовий розгляд проведено з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону у зв`язку з чим ухвалено неправосудне судове рішення.
В апеляції захисник ОСОБА_10 просить вирок відносно ОСОБА_6 скасувати, кримінальну справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Вказує на однобічність, неповноту дізнання досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування закону.
Зауважує на тому, що показання ОСОБА_6 протягом досудового і судового слідства не змінювались. Підсудний в судовому засіданні стверджував, що до навмисного вбивства ОСОБА_19 не причетний, тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав, заперечував попередню змову з метою розбійного нападу і заволодіння майна останнього.
Вважає, що судом, в основу вироку покладені показання ОСОБА_6 , які не відповідають дійсності, надані ним на початку досудового слідства через застосування до нього незаконних методів психічного і фізичного тиску, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи в акті № 1072 від 01.06.2012 р. та в акті № 1596/1072 12 р. від 14.08.2012 р., які надали висновок про побої ОСОБА_6 тим самим підтвердивши факт насильства над останнім, однак суд з огляду на однобічність і неповноту судового слідства не дослідив вказані акти судово-медичної експертизи.
Стверджує, що ОСОБА_6 не перебував на місці злочину під час його вчинення, а ч. 6 ст. 27 КК України вказує на те, що не є співучастю заздалегідь не обіцяне приховування злочину.
Справу розслідував заступник начальника слідчого відділення Центрального РВ ОСОБА_33 , що на думку захисника, є порушенням ст. ст. 113-114 КПК України.
Вважає, що відповідно до ст. 27 КПК України в редакції 1960 року є підстави для постановлення виправдувального вироку, згідно зі ст. 342 КПК України в редакції 1960 року ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти в залі суду. Суд не застосував названі статті.
Крім того, захисник вказує на те, що:
- речові докази відсутні, оскільки передані слідчим Кусой під гарантійну розписку потерпілій ОСОБА_18 , а вона їх не зберегла;
- предмети, вилучені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 26.05.2012 р., належать йому, а ті, які не належать підкинуті;
- телефон, придбаний свідком ОСОБА_22 у ОСОБА_14 був отриманий ОСОБА_34 від ОСОБА_19 задовго до цього;
- підсудні та свідок ОСОБА_35 дають однакові показання про те, що ОСОБА_6 приїжджав на місце події, але в гараж не заходив, поїхав відразу ж після приїзду. ОСОБА_6 приїжджав до гаражу № НОМЕР_2 , розташованого в автогаражному кооперативі «Мир», що належить ОСОБА_22 , з якою перебуває у цивільному шлюбі. Поява ОСОБА_6 в автогаражному кооперативі «Мир» не доводить їх змови. Ніяких звуків і криків з гаража ОСОБА_6 не чув;
- протокол огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, автогаражний кооператив «Мир», гараж № НОМЕР_2 не є доказом вини ОСОБА_6 , оскільки він не показував, що в ґрунті підвалу знаходиться труп ОСОБА_19 , ОСОБА_6 не знав про це.
В апеляції захисник ОСОБА_9 просить вирок відносно ОСОБА_7 скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду. Вважає вирок незаконним і несправедливим через істотні порушення норм матеріального і кримінально-процесуального права та Конституції України.
Зазначає, що суд на порушення вимоги ст. 10 Конституції України та ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_17 , який по національності є молдованином, на порушення ст. 344 КПК України, не вручив письмовий переклад вироку на рідній мові.
Зауважує на тому, що за вироком вбито потерпілого ОСОБА_19 , проте, матеріали кримінальної справи не містять довідки та свідоцтва про смерть останнього, а на місці виявлення ОСОБА_19 його ніхто належним чином не впізнав.
Вказує на те, що ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, однак, в постанові про притягнення його як обвинуваченого, в обвинувальному висновку і вироку відсутнє зазначене в диспозиції ст. 115 КК України обов`язкове словосполучення «умисне вбивство», а це свідчить про те, що ОСОБА_14 не притягнутий, як обвинувачений по вказаній статті та не міг бути по ній засуджений.
Зазначає, що суд у вироку послався на два суперечливих висновків судово-медичних експертиз, вибравши із їх змісту окремі фрагменти і давши їм довільне тлумачення.
Вказує на не проведення товарознавчої експертизи з метою визначення вартості вилученого у потерпілого ОСОБА_19 майна.
Відмічає, що після порушення 26.05.2012 р. відносно ОСОБА_7 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, з останнім проводились певні слідчі дії за відсутністю, як захисника так і перекладача. Крім того, судом залучені як захисники дружина ОСОБА_7 ОСОБА_36 та адвокат Одеської колегії адвокатів, але в подальшому суд не викликав вказаних захисників у судові засідання, хоча сам ОСОБА_14 від їх послуг не відмовлявся і відмови від них, суд не приймав.
Вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, а також чітко не вказав де саме скоєно розбійний напад в гаражі, або в самій квартирі потерпілого ОСОБА_19 .
На його думку, ні органом досудового слідства, ні судом не встановлений час настання смерті потерпілого (настала вона миттєво або через тривалий час), а тому вважає за необхідне провести третю судово-медичну експертизу.
Зауважує на тому, що за положеннями ст. 223 КПК України в редакції 1960 р. обвинувальний висновок складається слідчим, проте в даній кримінальній справі обвинувальний висновок складений заступником начальника слідчого відділу, що є порушенням.
Стверджує, що ОСОБА_14 несвоєчасно ознайомлений з постановами про призначення експертизи та висновками експерта, не вручені копії постанов про порушення кримінальних справ, а також не ознайомлений з постановами про створення слідчих груп.
В апеляції захисник ОСОБА_15 просить вирок відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати, кримінальну справу направити на нове розслідування. Зазначає, що вирок підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, не відповідають фактичним обставинам кримінальної справи, внаслідок чого судом застосовано кримінальний закон, який не підлягав застосуванню.
На думку захисника суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги ряд доказів, які отримані з порушенням порядку визначеного кримінально-процесуальним законом та не відповідають вимогам ст. ст. 65, 67 КПК України в редакції 1960 р.
Вважає, що мотивувальна частина обвинувального вироку не містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
З посиланням на практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, захисник стверджує, що ОСОБА_8 всупереч вимогам ст. 132 КПК України в редакції 1960 р. пред`явлено неконкретне і необґрунтоване обвинувачення.
За обвинувальним висновком, ОСОБА_8 обвинувачується серед іншого в «умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб», а саме у злочині, передбаченому п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, проте така кваліфікація дій передбачає кримінальну відповідальність за «умисне вбивство з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб», тобто, формулювання обвинувачення на думку захисника не відповідає правовій кваліфікації дій обвинуваченого, що є істотним порушенням права на захист.
Вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 334 КПК України в редакції 1960 р., оскільки мотивувальна частина вироку не містить чіткого і конкретного формулювання обвинувачення. Зі змісту вироку не зрозуміло, які саме дії ОСОБА_8 складають об`єктивну сторону злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Не зрозуміло, хто із засуджених наносив тілесні ушкодження потерпілому, механізм нанесення тілесних ушкоджень, в чому саме полягали дії невстановленої особи. Також невмотивований висновок суду, чому за наявності даних про отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, дії підсудних кваліфіковані, як навмисне вбивство, а не спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
Вказує на порушення права ОСОБА_8 користуватися рідною мовою та допомогою перекладача, оскільки останній є громадянином Грузії та в достатній мірі не володіє ні українською, ні російською мовами, проте, під час судового розгляду, перекладач був відсутній, а судові рішення на рідну мову підсудного перекладені не були.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляцій, захисни ків та засуджених, які підтримали свої апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку. Доводи засуджених та їх захисників про недоведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження їх вини, позбавлені підстав з огляду на наступне.
В ході досудового слідства ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у заявах про явки з повинною, в первинних свідченнях як підозрювані та обвинувачені, при відтвореннях обстановки та обставин події, кожен детально і узгоджено один з одним підтверджували такі фактичні обставини, які свідчать про наявність у них попередньої змови на вчинення умисних дій, спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_19 та заволодіння його майном.
Так, ОСОБА_14 у явці з повинною від 26.05.2012 р. зазначив про те, що в середині травня 2012 р. він з ОСОБА_6 і з двома Давидами домовилися пограбувати ОСОБА_19 . Його завданням було виманити ОСОБА_19 з дому під приводом демонстрації старовинного дзеркала, яке знаходитися в гаражі автогаражного кооперативу «Мир», на що ОСОБА_37 згодом погодився. Потім він з ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 2101 коричневого кольору під`їхали до будинку ОСОБА_19 , забрали його і виїхали до автогаражного кооперативу, по дорозі він пересів до автомобілю ВАЗ 2107 червоного кольору і рухався за ними. Під`їхавши до гаражного кооперативу, вони втрьох вийшли з автомобілів, ОСОБА_6 відкрив ключем гараж, при цьому ОСОБА_19 знаходився біля ОСОБА_6 . Після того він побачив, як ОСОБА_8 бив кулаком ОСОБА_19 і, погрожуючи ножем, наказав йому зайти до гаража. Через відчинені двері гаража він бачив, як ОСОБА_8 душив ОСОБА_19 , в гаражі, крім ОСОБА_8 , перебували ОСОБА_6 і інший хлопець на ім`я ОСОБА_25 , пізніше він почув як ОСОБА_19 видавав хрипи. Бачив як той лежав на підлозі обличчям до низу. ОСОБА_6 вийшов з гаража першим, на автомобілі ВАЗ 2101 від`їхав за грошима. Вийшли ОСОБА_8 і ОСОБА_25 , сіли до автомобілю і сказали що били ОСОБА_19 палицею і його вбили. Вони на автомобілі приїхали до квартири ОСОБА_19 , звідки викрали належні останньому цінності (прикраси) (т. 1 а. с. 116).
Як вбачається з протоколу допиту підозрюваного від 26.05.2012 р., ОСОБА_14 підтвердив, що в березні 2012 року ОСОБА_38 запропонував йому вбити ОСОБА_19 і викрасти належне йому майно. А в травні 2012 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_6 , який був з двома чоловіками грузинської національності, обох звали Давидами, один з яких ОСОБА_8 , повідомив про наміри вбити з метою пограбування ОСОБА_19 , і наполіг на тому, щоб він подзвонив ОСОБА_19 і виманив його з квартири під приводом продажу старовинного дзеркала, яке знаходилось в гаражі ОСОБА_6 автогаражного кооперативу «Мир». Він пропозицію ОСОБА_6 виконав, подзвонив ОСОБА_19 і домовився про те що, через деякий час він під`їде з клієнтом за ним на автомобілі. В цей час ОСОБА_6 , і двоє ОСОБА_25 поїхали. Через кілька годин, він з ОСОБА_6 на автомобілі ВАЗ 2101 під`їхали до будинку ОСОБА_19 по АДРЕСА_6 , і забрали його. Сівши до автомобілю він представив потерпілому ОСОБА_6 як продавця старовинного дзеркала, і вони поїхали до гаражного кооперативу. Прибувши до гаражу, ОСОБА_6 відкрив ворота, а один з Давидів, той що великої статури насильно, погрожуючи ножем, затягнув ОСОБА_19 всередину, наносячи йому удари рукою по тілу. В гаражі знаходилися ОСОБА_6 , ОСОБА_39 і двоє ОСОБА_25 . ОСОБА_39 більше з гаража не виходив, залишився лежати на підлозі обличчям вниз, видаючи хрипи (т. 1 а. с. 126-128).
Відповідно протоколу відтворення обстановки і обставин події, із застосуванням відеозапису, і фототаблицею до нього від 26.05.2012 р., підсудний ОСОБА_14 в присутності понятих, надав аналогічні пояснення про обставини справи. Зауважень до протоколу від учасників процесуальної дії, в тому числі від ОСОБА_14 , не надходило (т. 1 а. с. 130-149).
Відповідно протоколу пред`явлення для впізнання особи від 28.05.2012 р., ОСОБА_14 серед осіб пред`явлених для впізнання, указав на ОСОБА_8 як на чоловіка, з яким у травні 2012 року здійснив умисне вбивство ОСОБА_19 , заволодівши його майном (т. 2 а. с. 56).
Відповідно протоколу допиту обвинуваченого від 01.06.2012 р., ОСОБА_14 за участю захисника, вину в скоєнні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, визнав частково, пославшись на положення ст. 63 Конституції України, від дачі показань відмовився (т. 2 а. с. 145).
Як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_8 як підсудного від 28.05.2012 р., останній, за участю перекладача і захисника, показав, що приблизно в середині квітня 2012 р. при зустрічі з ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . ОСОБА_14 йому сказав про наміри вбити ОСОБА_19 з метою заволодіння його майном, яке знаходиться в квартирі. 15.05.2012 р. приблизно в 15.00 год., ОСОБА_14 та ОСОБА_6 відвезли його до гаража, розташованого в одному з автогаражних кооперативів в районі Херсонського шосе, залишили його в гаражі, гаражні ворота закрили на ключ і поїхали за ОСОБА_19 . Приблизно через три години до гаражу під`їхав автомобіль. Вимкнувши світло в гаражі, він притулився до стіни біля воріт, таким чином сховавшись. Потім він почув, що ворота гаража стали відкривати ключем і хвіртка в стулці воріт відкрилася. У цей момент, ОСОБА_19 , побачивши його, почав тікати від гаража в ліву сторону. Наздогнавши його через 15-20 метрів, він збив його з ніг. ОСОБА_19 впав на землю обличчям до низу. Піднявши його з землі, він завдав йому близько 4 ударів кулаком по голові, схопивши його ззаду за волосся і одяг, задкуючи, затягнув його до приміщення гаража. ОСОБА_19 впав на підлогу животом, правою стороною обличчя до підлоги, біля дерев`яних дощок оглядової ями і підвалу. Взявши в гаражі палицю, схожу на топорище від сокири, завдав йому 2 удари в область голови. Удари наносив зверху, трохи під кутом, потрапляючи в область потилиці. Після нанесених ударів, ОСОБА_19 видавав стогони, але вже не піднімався. Він взяв зв`язку ключів від квартири, що були у ОСОБА_19 , і вийшов з гаража, залишивши останнього лежачим в гаражі. Сівши до автомобілю ВАЗ 2101, виїхав з ОСОБА_34 з автогаражного кооперативу. Після, пересів до автомобілю НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , удвох поїхали до будинку потерпілого. У квартиру ОСОБА_19 він пішов сам, ОСОБА_6 залишався його чекати в автомобілі, недалеко від будинку. Ключами він відкрив дві вхідні двері і зайшов до будинку квартири. Обшукував квартиру потерпілого в рукавичках, з квартири викрав: набір срібних ложок в кількості 6 шт.; близько 15 кілець, схожих на срібло, може частина золотих; наручний годинник близько 8 шт., з шкіряними ремінцями; пістолет травматичний; кілька хрестиків, схожих на золоті, 4-5 шт.; кілька виробів зі срібла, у вигляді чаш і ваз, більше 5 шт. Викрадене він склав в пакет, який знайшов в квартирі, і повернувся до автомобіля ОСОБА_6 . Так як на думку ОСОБА_6 кількість викраденого майна з квартири ОСОБА_19 було недостатньо, ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_17 , який приїхав, разом з ОСОБА_8 знову проникли до квартири ОСОБА_19 , при цьому ОСОБА_6 залишився чекати їх в автомобілі. В квартирі ОСОБА_14 збирав речі потерпілого в знайдені на місці пакети, по закінченню, повернулися з викраденим майном до автомобілю ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_14 поїхав, а ОСОБА_6 підвіз його на пр. Леніна і дав йому 200-300 грн. За досягнутою домовленістю викрадене майно повинні були реалізовувати ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , а виручені гроші поділити на всіх (т. 2 а. с. 58-64).
До протоколу допиту від 28.05.2012 р., як додаток ОСОБА_8 власноруч намалював план схему квартири Ліховідова АДРЕСА_4 (т. 2 а. с. 65), яка відповідає опису квартири ОСОБА_19 , який мається в протоколі огляду місця події квартири по АДРЕСА_6 , від 17.05.2012 р. (т. 1 а. с. 15).
Як вбачається з протоколу відтворення обстановки і обставин події від 28.05.2012 р., із застосуванням відеозапису, і фототаблицями до нього, підсудний ОСОБА_8 в присутності понятих, захисника та перекладача надав в цілому аналогічні пояснення про обставини справи, конкретизував їх. Зауважень до протоколу від учасників процесуальної дії, в тому числі від підсудного ОСОБА_8 , не надходило (т. 2 а. с. 66-87).
Відповідно протоколу допиту від 30.05.2012 р. обвинувачений ОСОБА_8 в присутності захисника та перекладача, вину в скоєнні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України визнав повністю, про що власноручно написав, і в цілому підтвердив показання, дані ним в ході досудового слідства, як підозрюваним (т. 2 а. с. 121-126).
Як вбачається з протоколів допитів ОСОБА_6 , він неодноразово допитувався на досудовому слідстві, міняв показання, причин зміни не вказував, при цьому не послідовно, але в деталях розповідав про обставини скоєних злочинів, в яких, ОСОБА_14 , який запропонував йому та ОСОБА_8 з метою викрадення майна ОСОБА_19 , що знаходиться в його квартирі по АДРЕСА_6 , виманити ОСОБА_19 з квартири під приводом демонстрації йому старовинного дзеркала, яке знаходитися в гаражі автогаражного кооперативу «Мир» по Херсонському шосе в м. Миколаєві. Про те, як в обумовлений час на автомобілі ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 він під`їхав до будинку ОСОБА_19 по вул. Адміральській, і відвіз його до гаражного кооперативу «Мир», де ОСОБА_19 очікував ОСОБА_14 , ОСОБА_8 і ОСОБА_25 , особа якого не встановлена. Про те, як ОСОБА_19 побачивши біля гаража ОСОБА_8 почав тікати, але ОСОБА_8 його наздогнав, зробивши йому рукою захоплення за шию, завдав декілька ударів, після чого насильно затягнув до гаражу; Стверджував що з ОСОБА_34 знаходився поблизу гаража, пояснюючи сусідам, що з ОСОБА_19 , як з боржника вибивають борг. Підтвердив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , у якого знаходилися ключі від квартири ОСОБА_19 проникли в належну йому квартиру АДРЕСА_4 з метою заволодіння майном ОСОБА_19 , а він залишився їх чекати в автомобілі. Підтвердив, що 15.05.2012 р. ОСОБА_8 віддав йому викрадені речі у ОСОБА_19 , за які з ним розрахувався грошами в сумі 5 500 грн, знятими з банківської карти, в банкоматі Райфазен Банк Аваль, біля лікарні швидкої медичної швидкої допомоги. Поясняв як ОСОБА_8 передав йому викрадений у ОСОБА_19 пістолет, що 16.05.2012 р. передав ОСОБА_8 ключі від гаража з метою закопування вбитого в підвалі гаража, після чого ключі йому ОСОБА_8 повернув. (т.1 а. с. 160-167, 173, 174, т. 2 а. с. 136-140, т. 5 а. с. 5).
Відповідно протоколу від 27.05.2012 р. відтворення обстановки і обставин події, із застосуванням відеозапису та фототаблицями, досліджених в суді, підсудний ОСОБА_6 в присутності захисника, дав в цілому аналогічні пояснення про істотні обставини справи (т. 1 а. с. 181-194).
Відповідно протоколу пред`явлення для впізнання особи від 27.05.2012 р. підсудний ОСОБА_6 серед осіб пред`явлених для впізнання, указав на ОСОБА_8 як на особу, спільно з якою 15.05.2012 р., разом з ОСОБА_14 та чоловіком грузинської національності на ім`я ОСОБА_25 . вони заволоділи майном ОСОБА_19 , і як на людину, яка скоїла вбивство ОСОБА_19 (т. 1 а. с. 281).
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 26.05.2012 р., з ґрунту підвалу гаража № НОМЕР_2 автогаражного кооперативу «Мир», розташованого по вул. Херсонське шосе 100-а в м. Миколаєві вилучений труп ОСОБА_19 , змив, дошки, килимок і палиці (т. 1 а. с. 198-204), на палиці, відповідно даним висновку експерта № 2/104 від 27.06.2012 р., гінетичні ознаки зі скобу з дерев`янної палиці збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_19 (т. 3 а. с. 9-15).
За висновком судово-медичної експертизи № 982 від 12.07.2012 р. (основної і проведеної в суді комісійної) та показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_40 в судовому засіданні, смерть ОСОБА_19 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми у вигляді рани у зовнішнього кінця лівої брови, вдавленого перелому на кордоні і скроневої кістки зліва, багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, лицьового черепа, перелому нижньої щелепи на рівні 4-5 зубів зліва, множинних розривів твердої мозкової оболонки в лобно-скронево-тім`яної ділянки зліва, обширного крововиливу під павутинну оболонку по зовнішній поверхні обох лобових, скроневих, лівої тім`яної часток, обох мигдаликів мозочка, з переходом на нижню поверхню обох півкуль.
Пошкодження в області голови утворилися незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета і могли утворитися від ударної дії якогось твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що має кромки, можливо торцевою стороною дошки, могли утворитися при неодноразових ударах (не менше 12) можливо як руками (кулаками), так і палицею (дошкою), наносилися одночасно, через короткий проміжок часу, який обчислюється десятками секунд, з силою достатньою для утворення даних ушкоджень, в строк і за обставин, зазначених у постанові.
Збереження життя ОСОБА_19 при своєчасному наданні медичної допомоги виключається.
Ступінь вираженості трупних явищ, а також з огляду на умови, в яких був виявлений труп потерпілого, а саме вологість ґрунту, відсутність доступу кисню, постійна невисока температура повітря, свідчить про те, що з моменту настання смерті ОСОБА_19 і до дослідження трупа (27.05.2012 р.) пройшло близько 12 діб. Більш точний час настання смерті не встановлено (т. 1 а. с. 229-235, т. 3 а. с. 185-189).
З огляду на наявність лейкостаза в судинах тканин, проміжок часу, в який були нанесені тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_19 міг становити від 40 хвилин і більше (т. 8 а.с.17-28).
Показання ОСОБА_8 наданні ним 28.05.2012 р. в частині того, що коли ОСОБА_19 впав на підлогу животом, правою стороною обличчя до підлоги, він палицею, схожою на топорище від сокири, завдав йому 2 удари в область голови. Удари наносив зверху, трохи під кутом, потрапляючи в область потилиці, після нанесених ударів, ОСОБА_19 вже не піднімався, збігаються з висновками судово-медичної експертизи № 982 від 12.07.2012 р., в яких зазначено, що смерть ОСОБА_19 наступила в результаті відкритої черепно-мозкової травми у вигляді рани у зовнішнього кінця лівої брови, вдавленого перелому на кордоні і скроневої кістки зліва, багато уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, лицьового черепа, перелому нижньої щелепи на рівні 4-5 зубів зліва.
Наведене вказує на те, що на час допиту підозрюваному ОСОБА_8 під час досудового слідства були відомі механізм нанесення і кількість ударів, місце нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, які були встановлені в ході проведення експертизи майже через півтора місяця, що спростовує твердження засудженого про його непричетність до умисного протиправного заподіянні смерті ОСОБА_19 .
Потерпіла ОСОБА_18 суду показала, що її батько ОСОБА_19 проживав сам у квартирі. У нього було хобі, скуповувати антикваріат, цікавився і колекціонував старовинні речі, в тому числі золоті прикраси, картини, зброю та інше, тремтливо ставився до речей, був обережним з людьми, незнайомих людей в квартиру не впускав. 25.05.2012 р. вона дізналася про зникнення батька, звернулась до міліції із заявою. Підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 раніше не знала, про відносини батька з ними їй не відомо. Пояснила, що передані їй слідчим на зберігання викрадені цінності з квартири ОСОБА_19 нею продані, залишилися годинник, телефон, келих і срібна чарка. Потерпіла підтвердила свої пояснення, надані під час досудового слідства про те що ОСОБА_19 не виходив на телефонний зв`язок з 16.05.2012 р.
Свідок ОСОБА_22 суду показала, що з ОСОБА_6 з 2004 року перебула в цивільному шлюбі, разом проживали в орендованому будинку за адресою АДРЕСА_1 . На праві власності їй належить гараж № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Мир», яким користувався ОСОБА_6 , ключі від гаража в основному знаходилися у нього. Вранці 15.05.2012 р. ОСОБА_14 , з яким вона знайома через ОСОБА_6 попросив у неї для особистих цілей належний їй автомобіль ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 . На що вона погодилася і передала, не обумовлюючи терміну повернення. 20.05.2012 р. ОСОБА_14 автомобіль повернув. А, 22.05.2012 р. ОСОБА_14 продав їй телефон «VERTU» в металевому корпусі, в обмін на її телефон Нокіа з доплатою в 500 грн. Про належність купленого нею телефону вбитому ОСОБА_19 їй не було відомо.
Відповідно протоколів очної ставки між свідком ОСОБА_22 і обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_6 від 01.08.2012 р, свідок ОСОБА_22 підтвердила про те, що в період з 22.05.2012 р. по 24 05.2012 р. вона придбала у ОСОБА_7 , мобільний телефон «VERTU» (т. 5 а. с. 86, 87, 89, 90).
Як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_41 , в березні 2012 р. він тимчасово проживав в квартирі ОСОБА_19 , той захоплювався антикваріатом, в його квартирі АДРЕСА_4 , знаходилося антикварне майно, а саме предмети виготовлені з золота і срібла, коштовності, наручний годинник, мобільні телефони, старовинні монети, ікони. При пред`явленні для впізнання браслетів зі срібла і каучуку, він упізнав один з браслетів, що вилучений у ході особистого обшуку у ОСОБА_8 , як браслет, який ОСОБА_19 носив при собі (т. 2 а. с. 179-183).
Вказані показання, узгоджуються з даними протоколу особистого обшуку від 27.05.2012 р., в ході якого у ОСОБА_8 вилучений браслет (т. 2 а. с. 44).
Отже суд першої інстанції, на думку апеляційного суду дійшов вірного висновку про те, що об`єктивні дані, які містять протоколи огляду місця події (виявлення трупа ОСОБА_19 , а також слідів крові потерпілого на дерев`яній палиці, дошки, килимку і палиці), протоколи відтворення обстановки та обставин події з підсудними, висновки проведених у справі експертиз про характер пошкоджень на тілі потерпілого, про причини і можливу дату смерті, знаряддя злочину, а також наявність самих речових доказів, в тому числі майна ОСОБА_19 вилученого у підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , повністю узгоджуються з показаннями підсудних на етапі досудового слідства про час, місце, характер злочинних дій відносно ОСОБА_19 і його майна, про застосовані знаряддя і приховування слідів злочину.
Вина ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 в інкримінованих їм злочинах, підтверджується і іншими дослідженими в суді першої інстанції доказами.
Так, судом першої інстанції досліджені показання свідків ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , які були понятими при відтворенні обстановки та обставин подій за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , який в присутності адвоката, без примусів і погроз показав, як він спільно зі своїми подільниками, імен і прізвищ яких не пам`ятає, в гаражі належного його дружині, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_19 і за місцем мешкання викрали його майно. ОСОБА_6 повідомив про те, що потерпілому зламали шию, а труп закопали в гаражі. Далі, всі учасники, за вказівкою ОСОБА_6 , попрямували до будинку, розташованого по АДРЕСА_6 , де проживав потерпілий, де ОСОБА_6 з учасниками піднявся на 2 поверх і вказав на двері квартири потерпілого. Після чого, за вказівкою ОСОБА_6 , всі поїхали до гаража, розташованого за переїздом по вул. Херсонське шосе на виїзді з м. Миколаєва. По прибуттю на територію автогаражного кооперативу всі зупинилися біля гаража з воротами коричневого кольору. ОСОБА_6 пояснив, що він спільно зі своїми подільниками привіз на автомобілі ВАЗ потерпілого в зазначений гараж, де зламали шию потерпілому, при цьому ОСОБА_6 знаходився неподалік від гаража, як він зрозумів на «шухері». Надалі ОСОБА_6 пояснив, що двоє подільників грузинів закопали труп потерпілого в підвалі гаража. В подальшому ними було викрадено майно з квартири ОСОБА_19 і чоловіки грузинської національності передали йому близько 5 золотих кілець, а гроші йому пообіцяли дати трохи пізніше (т. 5 а. с. 180, 172).
Як вбачається з протоколів допиту свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , вони були понятими при відтворенні обстановки та обставин подій за участю підозрюваного ОСОБА_14 , в їх присутності та інших учасників підозрюваний ОСОБА_14 добровільно без примусу присутніх, дав свідчення, як спільно зі своїми подільниками ОСОБА_8 , ОСОБА_6 вчинили напад на ОСОБА_19 , з метою подальшого його пограбування. Про причетність до вбивства ОСОБА_19 підозрюваний заперечував. Далі учасники попрямували до гаражу, який розташований в автогаражному кооперативі за переїздом по вул. Херсонське шосе на виїзді з м. Миколаєва Прибувши на територію автогаражного кооперативу, ОСОБА_14 вказав на гараж, в який він спільно зі своїми подільниками привезли на автомобілі потерпілого ОСОБА_19 . Вказав, що ОСОБА_19 завели в гараж насильно, погрожуючи ножем, затягнув Давид «старший» завдаючи йому удари. Через відчинені ворота ОСОБА_14 побачив лежачого на підлозі, що видає хрипи ОСОБА_19 , навколо нього була кров. Покинувши місце злочину, ОСОБА_6 і два Давида поїхали до квартири ОСОБА_19 з метою викрадення належного йому майна. Про те що ОСОБА_19 закопаний в підвалі гаража ОСОБА_14 дізнався від ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 246-248, т. 5 а. с. 182).
Відповідно протоколам допиту свідків ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , вони під час досудового слідства були понятими при відтворенні обстановки та обставин подій за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який 28.05.2012 р. в присутності перекладача і адвоката добровільно, без насильства і погроз з боку присутніх, розповідав і показував, як він ще з двома подільниками за змовою напали на ОСОБА_19 з метою викрадення у нього золота, срібла і грошей. При цьому потерпілого вбивати вони не збиралися. Прибувши до гаражного кооперативу ОСОБА_8 вказав на гараж, в якому він за попереднім планом, очікував приїзду ОСОБА_19 . Далі пояснив, що при відкритті воріт гаража його побачив ОСОБА_39 і почав тікати, наздогнавши його, він вдарив його кулаком, душив захопленням руки за шию, а після схопивши за волосся, став волочити ОСОБА_19 в гараж, де за допомогою палиці наніс йому удари в область голови (т. 5 а. с. 181, 206).
Доводи засуджених та їх захисників про те, що свої показання в ході досудового слідства обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 надавали під фізичним тиском працівників міліції, були предметом розгляду у суді, однак свого підтвердження не знайшли.
Як вбачається з матеріалів справи, показання обвинувачені давали добровільно і у вільний спосіб, неодноразово змінювали їх або відмовлялись від їх дачі, за їх участю проводились певні слідчі дії, зокрема проводились відтворення обстановки та обставин події, під час яких в присутності понятих та захисників обвинуваченими не повідомлялось про застосування до них недозволених методів слідства.
Крім того, за результатами перевірки, проведеної за фактом виявлення у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, постановою слідчого від 20.08.2012 р. в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції УМВС України в Миколаївській області відмовлено у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст. 364, 365, 371, 373 КК України (т. 7 а. с. 270-271).
30.12.2016 р. старшим слідчим слідчого відділу управління прокуратури Миколаївської області постановлено закрити кримінальне провадження № 000014 від 07.04.2015 р. за фактом недозволених методів слідства відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т. 11 а. с. 90, 91).
За наведеного твердження апелянтів про недозволені методи ведення досудового слідства з боку працівників міліції, є надуманими, а тому апеляційний суд критично ставиться до тверджень обвинувачених щодо їх непричетності до інкримінованих злочинів та не приймає їх до уваги, оскільки їх покази спростовуються як вищевказаними доказами так і показаннями самих обвинувачених при проведенні досудового розслідування, а тому приймає до уваги їх первинні показання, в яких вони визнавали вину, в деталях розповідали про обставини скоєних злочинів, оскільки ці їх показання співпадають з іншими доказами та не мають суперечностей.
У відповідності із перехідними положеннями показання ОСОБА_14 , ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , а також наведені письмові докази апеляційний суд визнає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року, а саме КПК 1960 року.
Засуджений ОСОБА_6 наполягав на тому, що обшук домоволодіння АДРЕСА_7 проведений з порушеннями без участі понятих.
Ці доводи є необґрунтованими, оскільки відповідно даним протоколу огляду місця події від 26.05.2012 р. він проведений за участю понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_48 . В ході обшуку виявлено та вилучено майно пістолет марки «Blow», два автомобіля ВАЗ 2107, ВАЗ 2101 (т. 1 а. с. 90-114).
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_26 підтвердив, що був понятим при огляді будинку АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 . Показав, що в шафі однієї з кімнат будинку було знайдено мішечок з годинником, в іншому ящику шафи знайшли пістолет з трьома або чотирма патронами. Знайдене було розкладено перед понятими і присутніми, і вилучено працівниками міліції.
За висновками експерта № 1012 від 13.07.2012 р., а також показань експерта ОСОБА_49 наданих ним в суді першої інстанції, пістолет. вилучений 26.05.2012 р. за місцем мешкання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , є нестандартною короткоствольною вогнепальною зброєю, гладкоствольним самозарядним пістолетом калібру 9 мм., в конструкцію якого внесені зміни, відсутня заглушка в дуловій частини стовбура і запресований газовідвідний отвір, що перешкоджає відведенню порохових газів, через отвір при стрільбі з даного пістолета (т. 4 а. с. 173-177).
Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що своїми протиправними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, крім того ОСОБА_6 незаконне носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого. законом дозволу.
Твердження захисників ОСОБА_15 та ОСОБА_9 про неконкретність пред`явленого обвинувачення за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є безпідставними, з огляду на те, що диспозицією ч. 1 ст. 115 КК України, визначено загальне поняття щодо «вбивства», тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Як вбачається із обвинувального висновку ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_50 висунуто обвинувачення за умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, так само за вказаною статтею кваліфіковані дії обвинувачених і судом першої інстанції, отже в даному випадку вимоги диспозиції відповідної статті кримінального кодексу при кваліфікації їх дій, як досудовим слідством так і судом першої інстанції виконанні.
Щодо посилань захисника ОСОБА_9 на відсутність в матеріалах справи товарознавчої експертизи для встановлення вартості викраденого у потерпілого майна, то ст. 76 КПК України 1960 року визначає виключний перелік обставин, за яких призначення експертизи є обов`язковим, проте визначення вартості викраденого майна до таких обставин не відноситься.
Крім того, розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном (усічений склад) у цьому випадку вирішальне значення має утворення реальної небезпеки її завдання, а не фактично заподіяна майнова шкода.
Безпідставними і доводи сторони захисту про порушення прав ОСОБА_14 та ОСОБА_8 на користування рідною мовою.
За матеріалами кримінальної справи, під час досудового слідства ОСОБА_8 постановою слідчого від 28.05.2012 р. призначався перекладач ОСОБА_51 , а з 03.08.2012 р. призначений перекладач ОСОБА_52 для перекладу документів і протоколів з російської мови на грузинську мову, ОСОБА_17 , постановою слідчого від 28.09.2012 р. призначався перекладач ОСОБА_53 для перекладу документів і протоколів з російської на молдавську мову, матеріали кримінальної справи, а так само вирок суду першої інстанції були перекладені на мову, яку вони добре розуміють.
Як вбачається з протоколу судового засідання, до початку розгляду кримінальної справи, судом з урахуванням думки всіх учасників процесу, задоволено клопотання підсудного ОСОБА_14 про проведення судового розгляду російською мовою, при цьому підсудний ОСОБА_8 висловив аналогічну думку (т. 11 а. с. 110).
За ст. 19 КПК України 1960 року, мова, якою здійснюється провадження в кримінальних справах, визначена ст. 15 Закону України «Про засади державної мовної політики». За ст. 14 зазначеного закону, судочинство в Україні у кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).
За рішенням Миколаївської міської ради № 19/4 від 21.08.2012 р. «Про надання російській мові статусу регіональної мови м. Миколаєва» російська мова в м. Миколаєві визначена регіональною у зв`язку з введенням в дію Закону України «Про засади державної мовної політики».
Судовий розгляд вівся російською мовою. Впродовж розгляду кримінальної справи, будь-яких клопотань від учасників судового розгляду, зокрема від ОСОБА_14 та ОСОБА_8 про необхідність залучення відповідних перекладачів не надходило, а тому доводи сторони захисту про порушення прав обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користування рідною мовою чи мовою, якою вони володіють, не знайшли свого підтвердження.
За матеріалами кримінальної справи, за повідомленням ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснено переклад вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року відносно ОСОБА_50 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 на грузинську мову, а за даними Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 30.10.2017 р. відповідно матеріалів особової справи ОСОБА_8 на підставі вимоги суду Державну установу «Миколаївський слідчий ізолятор» відвідував, судовий розпорядник для передачі копії вироку з перекладом на грузинську мову (т. 12 а. с. 151), а тому твердження захисника про невручення ОСОБА_8 перекладу вироку на рідну мову останнього, позбавленні підстав.
Твердження засудженого ОСОБА_7 про те, що його позбавили права надати пояснення, допитати свідків, виступити з останнім словом, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання, підсудний ОСОБА_14 ухвалою Центрального районного суду від 14.12.2016 р. був видалений із залу судового засідання на весь час розгляду кримінальної справи за численні порушення порядку в судових засіданнях.
На думку засудженого ОСОБА_50 , судді ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не мали права розглядати справу, оскільки входили до попереднього складу суду, це на його думку є порушенням ст. 54 КПК України в редакції 1960 року.
Проте за положеннями ст. 54 КПК України в редакції 1960 року, суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи, якщо він, серед іншого вирішував питання під час досудового розслідування.
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2015 р., визначений головуючий суддя ОСОБА_54 , склад колегії суддів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (т. 8 а. с. 175).
Відповідно розпорядженню керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.03.2016 р., призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із припиненням повноважень головуючого судді ОСОБА_55 .
За протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 17.03.2016 р., визначений головуючий суддя ОСОБА_20 , склад колегії суддів ОСОБА_21 та ОСОБА_56 .
За наведеного порушень вимог ст. 54 КПК України в редакції 1960 року не вбачається.
За вимогами ст. 88 КПК України в редакції 1960 року, сторони мають право знайомитися з протоколом судового засідання і протягом трьох діб після повідомлення про виготовлення протоколу або після закінчення строку на його виготовлення подавати свої письмові зауваження з приводу допущеної неправильності або неповноти протоколу. Надання копій протоколу судового засідання, на що скаржиться ОСОБА_14 , не передбачено КПК України в редакції 1960 року.
За ст. 114-1 КПК України 1960 року, начальник слідчого відділу, серед іншого має право брати участь у провадженні досудового слідства та особисто провадити досудове слідство, користуючись при цьому повноваженнями слідчого, а тому доводи апелянтів про те, що розслідуючи кримінальну справу заступник начальника слідчого відділення порушив вимоги ст. ст. 113-114 КПК України, є необґрунтованими.
Враховуючи, що покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, вирок суду є законним, обґрунтованим та справедливим, апеляції засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
З вироку вбачається, що у строк призначеного засудженим покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з моменту їх затримання до дня ухвалення вироку. В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне прийняти рішення про зарахування ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у строк відбування покарання і строк попереднього ув`язнення з моменту ухвалення вироку до дня набрання чинності Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 р., яким внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України.
Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 р. № 838-VІІІ, № 2046-VIII від 18.05.2017 р.), ст. ст. 365, 366, 377, 379 КПК України в редакції 1960 року, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляції засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_57 та ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк покарання засудженим ОСОБА_6 , ОСОБА_58 та ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.02.2017 р. по 20.06.2017 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 р. по 26.01.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді
_____________________ ____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3