УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року cлідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна ТОВ «Ерідон» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання у кримінальному провадженні за № 320 161 001 100 001 49 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий з ОВС СУ ФР Офісу ВПП ДФС ОСОБА_3 з погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 клопотанням про накладення арешту на добриво складне азотно-фосфатне марки 20:20 у мішках по 50 кг ЗЕД загальною масою 4,3 т, нітроамофоска 16-16-16 у мішках по 50 кг загальною масою 189,8 т, які належать МПП Фірма «Ерідон».

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що групою слідчих здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 49 від 03.06.2016 за фактами вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.

У ході розслідування встановлено, що у період 2015-2016 років невстановлені особи створили низку суб`єкти підприємницької діяльності, зокрема, ТОВ «Олеандріна Трейдінг», ТОВ «Маркус Технологія» з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у штучному формуванні податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, у тому числі, ТОВ «ТД «Хімтрейд»,МПП Фірма «Ерідон» .

Так, службові особи МПП Фірма «Ерідон» у період листопада-грудня 2015 року шляхом відображення у документах бухгалтерського обліку та податковій звітності придбання добрив від ТОВ «ТД «Хімтрейд», яке фактично не відбувалося, при використанні у документальному оформленні ланцюгу постачання реквізитів ТОВ «Олеандріна Трейдінг» та ТОВ «Маркус технологія», що мають ознаки фіктивності, занизили податок на прибуток на суму 3 362 760 грн., та сформували податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 3 113 667 грн.

На думку слідчого внаслідок вказаних дій МПП Фірма «Ерідон» ухилилось від сплати податків на загальну суму 6 476 427 грн.

Крім того, не виключено, що службові особи МПП Фірма «Ерідон» використовували схему «підміни номенклатури товару», що призвело до надання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ підприємствам-покупцям ТОВ «Агро-Холдинг МС», ТОВ «Львівське», ТОВ «КПК Агроінвест», ТОВ «Даноша», ПАП «Довіра», ПСП «Агрофірма «Світанок», що може свідчити про ухилення останніми від сплати податку на додану вартість.

Як вважає слідчий, наведене є підставою для сумніву щодо реального походження та зберігання вказаного товару на складах та подальшої реалізації зазначеного об`єму у 2017 році.

У зв`язку з цим на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2017 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вулиця Індустріальна, 7, 02.08.2017 проведений обшук, під час якого виявлено перелічені вище добрива.

Враховуючи, що слідчим суддею дозвіл на відшукання та вилучення вказаного добрива не надавався, останнє є тимчасово вилученим майно.

Наполягаючи на тому, що виявлені добрива набуті кримінально протиправним шляхом, тобто у силу ст. 98 КПК України є речовими доказами у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що під час проведення вказаної слідчої дії власником не надані органу досудового розслідування документи, які свідчать про законність походження добрив, слідчий з метою їх збереження просив накласти на них арешт.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання з наведених у клопотанні підстав.

Представники МПП Фірма «Ерідон» заперечували проти накладення арешту, вважаючи, що добрива не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК, оскільки органу досудового розслідування надані копії первинних фінансов-господарських документів, які свідчать про реальне придбання добрив у ТОВ «Торговий Дім «Хімтрейд».

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, представників власників майна, дослідивши надані сторонами документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичне позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що позбавлення будь-якої особи права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на законних підставах майном у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що є предметом цього розгляду, першочергово має бути надана оцінка правомірності втручання державного органу у реалізацію особою свого права власності, таке втручання полягає у примусовому, тобто без добровільної згоди власника, обмеженні його права розпорядження майном.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це функція судового контролю набуває у відношенні сторони обвинувачення, представники якої наділені значним арсеналом засобів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має вжити заходів щодо запобігання зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали не містять будь-яких даних, які б підтверджували факти вчинення відповідних кримінальних правопорушень, причетність до них МПП Фірма «Ерідон».
Зокрема, до клопотання долучені - витяги з ЄРДР, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, протокол обшуку, акт приймання передачі майна на відповідальне збереження, розписка про прийняття товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання, рапорт працівника ОВПП, дослідження фінансово-господарської діяльності МПП Фірма «Ерідон», постанова про об`єднання матеріалів кримінального провадження, постанова про створення групи слідчих, постанова про визначення групи прокурорів, постанова про визначення вилученого майна речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження.

Зазначені документи, будучи у своїй переважній більшості процесуальними, тобто документами, які покликані доводити законність проведених слідчим та прокурором слідчих дій та прийнятих ними рішень, допустимість зібраних доказів, у той же час не підтверджують наявність події та складу відповідних кримінальних правопорушень.

Крім того, долучений висновок дослідження фінансово-господарських операцій, проведених МПП Фірма «Ерідон» ґрунтується на припущеннях та не містить конкретних, однозначних висновків щодо наявності факту ухилення службовими особами вказаного товариства від сплати податків. Також, цей документ не є процесуальним джерелом доказів, вичерпний перелік яких передбачений ст. 84 КПК України.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 161 001 100 001 49 розпочато 02.06.2016, тобто триває понад 1 рік.

Зазначений період є достатнім для отримання мінімального обсягу доказів на підтвердження факту вчинення злочину та причетності до нього певних осіб МПП Фірма «Ерідон».

У той же час з долучених до клопотання документів навіть на рівні припущення неможливо встановити, яке саме діяння (дія або бездіяльність) утворює склад злочинів, передбачених ч.2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, та яку роль відігравало у цьому МПП Фірма «Ерідон» та його службові особи.

Отже, вказане з достатньою повнотою свідчить про недоведеність слідчим факту вчинення будь-якого з зазначених кримінальних правопорушень.

Вирішуючи, чи виправдовують потреби досудового розслідування саме такий ступінь втручання у права та свободи особи, слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Вказаний принцип пропорційності вимагає доведення стороною обвинувачення обґрунтованості застосування достатньо суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна

Поряд з цим, не є переконливими доводи слідчого, що накладенням арешту забезпечується збереження речових доказів.

Так, надані представниками власника майна фінансово-господарські документи свідчать про законність походження добрив, що спростовує припущення слідчого щодо віднесення добрив до речових доказів кримінального правопорушення.

Також необхідно взяти до уваги, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК слідчий суддя при вирішення питання про арешт майна повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Водночас, зазначений факт заслуговує на негативну оцінку через те, що доказом у цьому кримінальному провадженні мають бути документи про рух добрив, їх обсяг, ціну тощо, безпосередньо самі добрива не мають таких ознак, які дозволяють використати їх як доказ у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, вказані фактори дають достатні підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 16, 131, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 про накладення арешту на добриво складне азотно-фосфатне марки 20:20 у мішках по 50 кг ЗЕД загальною масою 4,3 т, нітроамофоска 16-16-16 у мішках по 50 кг загальною масою 189,8 т, яке вилучене під час обшуку 02.08.2017 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вулиця Індустріальна, 7, - відмовити.
На ухвалу упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1