Справа № 152/1811/17
В И Р О К
іменем України
21 грудня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
інспектора Шаргородського
РВ з питань пробації ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_5 03.11.2017 року приблизно о 23 годині, прийшовши до домоволодіння ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , вирішив викрасти стільники з медом у рамках. Скориставшись відсутністю господарів та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_5 умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу зайшов на пасіку, що знаходиться за будинком ОСОБА_4 , і з вулика №4 викрав дві рамки розміром 45х30х2,5 см. з медом в стільниках та із вулика №5 викрав ще дві рамки розміром 45х30х2,5 см. з медом в стільниках, вагою 1,995 кг. у одній рамці, загальною вагою меду в стільниках 7,98 кг. вартістю 160 грн. за 1 кг. та вартістю 5,55 грн. за 1 рамку, відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №6460-6461/17-21 від 13.11.2017 року, після чого залишив територію домогосподарства ОСОБА_4 , розпорядившись викраденим медом в стільниках і рамках на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв збитку потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 1299 грн.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, «поза розумним сумнівом», що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.
Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, свідки сторони обвинувачення, щодо допиту яких заявлялися відповідні клопотання, досліджені документи, зібрані стороною обвинувачення, допитана потерпіла.
Сторона захисту клопотань про виклик свідків захисту та приєднання і дослідження доказів, зібраних стороною захисту, не заявляла.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 20.11.2017 року, визнав повністю, щиро покаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що 03.11.2017 року ввечері він вирішив піти в домогосподарство своєї сусідки ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , і викрасти кілька рамок із медом в стільниках із пасіки, так як захотів меду. Він знав, що господарів у цьому будинку немає, оскільки чоловік ОСОБА_4 , якому належав будинок, помер в жовтні 2017 року. Приблизно о 23 годині 03.11.2017 року він прийшов у домогосподарство ОСОБА_4 , вийшов на присадибну земельну ділянку, де знаходилася пасіка, підійшов до одного із вуликів, відкрив його та витягнув дві рамки з медом в стільниках. Після цього він підійшов до іншого вулика, звідки також витягнув дві рамки з медом в стільниках. Чотири рамки з медом в стільниках він викрав, одну із рамок з медом він приніс до себе додому, де обрізав стільники, склав у миску і помістив у холодильник, а ще дві рамки заховав на присадибній земельній ділянці, постеливши під них клейонку, а де залишив ще одну рамку із вощиною не пам`ятає. Через кілька днів, а саме 07.11.2017 року до нього приїхали працівники поліції і намагалися з`ясувати, чи йому нічого не відомо про крадіжку меду з пасіки ОСОБА_4 . Він відразу зізнався поліцейським, що викрав рамки із стільниками з медом, добровільно видав ті рамки, що заховав на городі і ту рамку, з якої вирізав стільники, а також мед, що залишився. Він виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевняє суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме злочинів.
В судових дебатах 21.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 20.11.2017 року, визнав повністю, щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_4 , а також зазначив, що готовий нести покарання за вчинений злочин, яке йому призначить суд, але просив його суворо не карати.
Крім признання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину, його винуватість підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка суду показала, що проживає в АДРЕСА_2 , що належало її покійному чоловікові. Біля будинку наявна пасіка, так як покійний чоловік займався бджільництвом. Після смерті чоловіка її син ОСОБА_7 в жовтні 2017 року закрив вулики на зиму. На початку листопада 2017 року вона від жителів с. Дерев`янки дізналася про те, що ОСОБА_5 розкрив вулики і викрав рамки з вощиною та медом. Так як вона була на роботі, то зателефонувала синові і попросила, щоб останній поїхав і перевірив, чи дійсно пошкоджені вулики і чи викрадено рамки з медом. Син поїхав у с. Дерев`янки і дійсно пересвідчився у тому, що крадіжка була. Після цього вона повідомила в поліцію про крадіжку. Працівники поліції приїхали на місце крадіжки і вони разом зайшли на пасіку в її домогосподарстві, де син відкрив вулики №№4 та 5, в яких були відсутні по дві рамки з вощиною та медом, а біля одного з вуликів був розкиданий віск, біля іншого знаходилася купка мертвих бджіл. Одна рамка валялася посеред пасіки, а ще дві рамки працівники поліції знайшли на присадибній ділянці її сусіда ОСОБА_5 , про які останній добровільно повідомив, та добровільно видав стільники з медом, що знаходилися в холодильнику в кухні його домогосподарства. Збитки, заподіяні злочином, ОСОБА_5 їй не відшкодував, але вона просить його суворо не карати. Дві рамки з медом в стільниках і стільники з медом без рамки, які добровільно видав ОСОБА_5 працівникам поліції, знаходяться в неї на зберіганні до вирішення справи в суді;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що потерпіла ОСОБА_4 є його матір`ю. Так, на початку листопада одного дня зранку до нього зателефонувала матір і повідомила про крадіжку меду з вуликів. Коли він поїхав у с. Дерев`янки, де знаходиться домогосподарство матері, в якому є пасіка, біля одного з вуликів виявив мертві бджоли, а в самому вулику не було дві рамки, біля іншого вулика була розсипана вощина і також відсутні дві рамки. Про те, що у вуликах були відсутні по дві рамки, йому достовірно відомо, оскільки саме він закривав і готував вулики з бджолами до зимівлі. Раніше вуликами займався його покійний батько, а цього року в середині жовтня вже він разом із тестем закрив їх на зиму. Домогосподарство матері обгороджене, є дві хвіртки, через які можна зайти в домогосподарство, але не замок не закриваються. На виклик приїхали працівники поліції, які все оглянули, а також знайшли дві рамки із медом у городі ОСОБА_5 , у бур`яні;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що протягом шести років співмешкає з ОСОБА_5 у АДРЕСА_1 . На початку листопада 2017 року, коли вона та її малолітній син ОСОБА_9 , перебували в будинку, зайшов ОСОБА_5 , який приніс миску, наповнену стільниками з медом. Спочатку вона зрозуміла, що йому хтось дав мед. Проте, ОСОБА_5 попросив її сина ОСОБА_9 витягти бджолине жало з його шиї, що син і зробив. Після цього вона зрозуміла, що ОСОБА_5 десь викрав ці стільники з медом. Про те, що ОСОБА_5 викрав стільники з медом у ОСОБА_4 вона дізналася від працівників поліції, так як ОСОБА_5 їй нічого не розповів;
- реєстрацією повідомлення чергового ЧЧ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 06.11.2017 року про надходження заяви ОСОБА_4 про вчинення із її нежилого господарства крадіжки чотирьох рамок з медом з вуликів (а.с.41);
- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 06.11.2017 року на ім`я т.в.о. начальника Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про крадіжку в ніч з 03.11.2017 року на 04.11.2017 року з території її домогосподарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , 4 рамок з медом з двох вуликів (а.с.42);
- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 07.11.2017 року про дозвіл на проведення в її домогосподарстві в АДРЕСА_2 , слідчих дій (а.с.43);
- відомостями, що містяться в протоколі огляду від 07.11.2017 року, з яких вбачається, що місцем огляду є домогосподарство в АДРЕСА_1 , на території якого розміщується житловий будинок, за ним підсобні приміщення, далі, ближче до земельної ділянки, знаходиться шість вуликів, які пронумеровані та в ході огляду яких виявлено, що у вуликах під №4 та АДРЕСА_3 відсутні по дві рамки з медом, та фототаблицею до протоколу (а.с.44-46);
- заявою ОСОБА_5 від 07.11.2017 року на ім`я начальника Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про добровільну видачу рамок з вуликів та залишку вощини, які він викрав 03.11.2017 року із вуликів сусідки ОСОБА_4 (а.с.47);
- відомостями, які містяться в протоколі огляду від 07.11.2017 року, з яких вбачається, що предметом огляду є дві дерев`яні рамки, розміром 45х30х2,5 см. із залишком вощини із медом та залишки медової вощини (а.с.48) з фототаблицею (а.с.49);
- заявою потерпілої ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам поліції для проведення огляду та зважування однієї із рамок з вуликів, наповнену вощиною, а також однієї порожньої рамки (а.с.50);
- відомостями, які містяться в протоколі огляду від 07.11.2017 року дерев`яної рамки, розміром 30х45х2,5 см та дерев`яної рамки із вощиною та медом такого ж розміру, в ході зважування яких було встановлено вагу рамки з медом 2315 г., а в ході зважування порожньої рамки встановлено вагу 320 г. (а.с.51) та фототаблицею до протоколу (а.с.52-54);
- постановою від 07.11.2017 року про визнання 2 рамок із медовими стільниками та залишків медових стільників речовим доказом (а.с.55);
- розпискою потерпілої ОСОБА_4 від 07.11.2017 року про отримання від працівників поліції двох рамок із вуликів, наповнених вощиною та медом та шматка вощини із медом, вилучених у ОСОБА_5 (а.с.56);
- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 13.11.2017 року за №6460-6461/17-21, з якого вбачається, що ринкова вартість 1 кг. меду в стільниках станом на 03.11.2017 року складає 160 грн. при умові дотримання правил зберігання та придатності до споживання; ринкова вартість рамки з вулика розміром 45х30х2,5 см. становить 5,55 грн. (а.с.57-59).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, показань свідків, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 20.11.2017 року, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: 03.11.2017 року приблизно о 23 годині, прийшовши до домоволодіння ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_5 вирішив викрасти стільники з медом у рамках. Скориставшись відсутністю господарів та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_5 умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу зайшов на пасіку, що знаходиться за будинком ОСОБА_4 , і з вулика №4 викрав дві рамки розміром 45х30х2,5 см. з медом в стільниках та із вулика №5 викрав ще дві рамки розміром 45х30х2,5 см. з медом в стільниках, вагою 1,995 кг. у одній рамці, загальною вагою меду в стільниках 7,98 кг. вартістю 160 грн. за 1 кг. та вартістю 5,55 грн. за 1 рамку, відповідно до висновку товарознавчої експертизи за №6460-6461/17-21 від 13.11.2017 року, після чого залишив територію домогосподарства ОСОБА_4 , розпорядившись викраденим медом в стільниках і рамках на власний розсуд. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв збитку потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 1299 грн.
Отже, обвинувачений ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин, що передбачений ч.1 ст.185 КК України, є злочином середньої тяжкості.
ОСОБА_5 щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 20.11.2017 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 має погашену, в силу вимог ст.89 КК України, судимість (а.с.62-63), на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.с.64).
Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 04.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України, проте, судимість погашена у передбаченому законом порядку, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, проте щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину; обвинувачений не має власного житла і проживає в будинку, що належить його покійній бабусі із співмешканкою ОСОБА_8 , не одружений, має дітей, які проживають із матір`ю, участі у вихованні дітей не приймає; не працює та займається тимчасовими підробітками; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ не перебуває. Також, обвинувачений не заперечує злочинності своїх дій, розуміє, що вчинив злочин, але висловлює бажання до змін способу свого життя, заперечує можливість вчинення злочинів у подальшому. За місцем теперішнього проживання в с. Дерев`янки, що відноситься до Гибалівської сільської ради, ОСОБА_5 характеризується негативно як особа, яка вживає спиртні напої. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Відповідно до висновку укладача досудової доповіді начальника Шаргородського районного відділу з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 , виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення його волі (а.с.26-28).
Таким чином, суд вбачає підстави для застосування до ОСОБА_5 пробації системи наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (п.6 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію»).
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи ОСОБА_5 , соціально-психологічної характеристики останнього представником органу пробації, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення останньому покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ч.1 ст.56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
При цьому, суд, призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання, виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Так, щире каяття обвинуваченого, як пом`якшуюча покарання обвинуваченого обставина, позитивно характеризує його особу після вчинення злочину, та, на переконання суду, хоч вчинений ним злочин і порушує конституційні права потерпілої на вільне володіння своїм майном, але потерпіла зазначила, що просить суворо не карати обвинуваченого.
Тому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у виді громадських робіт.
При цьому, суд вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у означеній кримінальній справі не заявлявся.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Дві рамки з медовими стільниками та медові стільники без рамок, що визнані речовим доказом, приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.55) і передані потерпілій ОСОБА_4 на зберігання до вирішення кримінальної справи (а.с.56) слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю ОСОБА_4 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено: 13.11.2017 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №6460-6461/17-21, відповідно до якого ринкова вартість 1 кг. меду в стільниках становить 160 грн. при умові дотримання правил зберігання та придатності до споживання; ринкова вартість рамки з вулика розміром 45х30х2,5 см. становить 5,55 грн. (а.с.57-58). Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 198 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення (а.с.59), відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за якою засудити його до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.
Речовий доказ: дві рамки з медовими стільниками та медові стільники без рамок повернути володільцю ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування судових витрат за проведення експертизи залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 198 (сто дев`яносто вісім) гривень за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1