1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1511/18 1-кс/335/1115/2018
14 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.4 ст.28, ч.5 ст.185; ч.4 ст.28, ч.4 ст.345; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.2 ст.129; ч.3 ст.28, ч.2 ст.125 КК України,
Захисник ОСОБА_4 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному в кримінальному провадженні, в якому просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням електронного засобу контролю - браслету або без такого, з посиланням на те, що з моменту обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вже пройшло сім місяців. Враховуючи, наявність постійного місця проживання, одружений (тобто міцність соціальних зв`язків), відсутність судимостей, а також відсутність за час досудового слідства та раніше будь-яких порушень обов`язків як підозрюваного, немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органу досудового слідства та правосуддя. Вважає, що органом досудового розслідування факт можливого переховування документально не підтверджений. Усі речові докази та документи по справі зібрані, оскільки досудове розслідування розпочато ще у 2013 по епізодах до 2016 року. Отже, відсутні ризики знищення доказів. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на свідків немає. Окрім того, деякі свідки по справі - особи зі зміненими анкетними даними - знаходиться під захистом держави, та їх анкетні дані засекречені. Усі експертизи на користь обвинувачення проводяться експертами, і тому немає підстав передбачати вплив на експертів, спеціалістів. Конкретних підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню також немає. Зазначив, що ОСОБА_5 не судимий і ніколи не притягався до кримінальної відповідальності. Злочин, в якому він підозрюється та ступінь причетності його до вчинення насильницьких злочинів та обставин їх вчинення, є недоведеними та більш м`який запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам, що виключає застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, на його думку, немає жодних конкретних підстав стверджувати про наявність ризику щодо вчинення інших кримінальних правопорушень. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_5 відсутні або мінімальні. Крім того, зазначив, що цілі досудового розслідування з урахуванням необхідності збору доказів вже досягнуті та на сьогоднішній день є виконаними.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 підтримали клопотання, на підставах зазначених у ньому, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням електронного засобу контролю - браслету або без такого.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що захисником не зазначено нових обставин, які не розглядалися раніше слідчим суддею; підозра є обґрунтованою; наявність ризиків, які були враховані слідчим суддею при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися; по даному кримінальному провадженню необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим постановою першого заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування до 09.05 2018 року. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, оскільки підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих, знищити докази, які мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки джерелом доходу були доходи від злочинної діяльності, оскільки він офіційно не працевлаштований. У зв`язку з чим, вважає клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 , перевіривши доводи клопотання та матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Як свідчать матеріали клопотання, 12.02.2018 року захисником ОСОБА_4 через ТОВ „Нова пошта було направлено вказане клопотання на адресу Генеральної прокуратури України (м. Київ, вул. Різницька, 13/15), що підтверджується відповідною експрес-накладною. Крім того, 14.02.2018 року об 11.00 год. вказане клопотання про зміну запобіжного заходу із доданими до нього документами вручено особисто прокурору ОСОБА_3 , що підтверджено прокурором у судовому засіданні.
У вказаному кримінальному провадженні, 12 липня 2017 року, ОСОБА_5 , 1972 року народження, повідомлено про підозру.
13 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю (браслету).
24 липня 2017 року ухвалою колегії Апеляційного суду Запорізької області, вказану ухвалу скасовано та задоволено клопотання прокурора. Застосовано запобіжний захід у вигляду тримання під вартою.
05 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , 1972 року народження, було продовжено строк тримання під вартою, на два місяці.
02 листопада 2017 року, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , 1972 року народження, було продовжено строк тримання під вартою, на два місяці, до 31.12.2017року.
28 грудня 2017 року, в котре, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , 1972 року народження, було продовжено строк тримання під вартою, на два місяці, до 25.02.2018 року.
Так, захисником подано клопотання про зміну запобіжного заходу після спливу тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що відповідає вимогам ст.201 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.201 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, захисника обраний раніше запобіжний захід може бути змінений.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків зі спливом досудового розслідування.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент існує ризик, передбачений п.1ч.1ст.177 КПК України.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.
Зокрема, у справі «Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).
Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні загальний термін тримання під вартою ОСОБА_5 становить сім місяців, досудове розслідування продовжено вже до десяти місяців, тому вважаю, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можна вважати підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЭСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі».
При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Так, є слушними доводи клопотання про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, відсутність судимостей, утримується під вартою на протязі семи місяців, відсутність за час досудового розслідування будь-яких порушень як підозрюваного, раніше перебуваючи під домашнім арештом, зобов`язані покладені на нього судом не порушував. При цьому, слідчий суддя приймає до уваги тривалий строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні; дії, які було проведені у ході слідства (допити свідків, потерпілих, вилучення документів та речей у ході проведених обшуків, у тому числі і за місцем проживання підозрюваного тощо), тобто фактично речові докази та документи зібрано; дії, які ще необхідно провести органу досудового розслідування (проведення експертиз; встановлення та допит свідків тощо).
Виходячи з викладеного, вважаю, що новими обставинами, які не розглядалися суддею, є утримання під вартою на протязі семи місяців, відсутність за час досудового розслідування будь-яких порушень як підозрюваного, що дають підстави вирішення питання про зміну запобіжного заходу. У зв`язку з чим, доводи прокурора, що захисник вже звертався з аналогічним клопотанням та йому було відмовлено судом, є безпідставними.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, враховуючи сукупність наведених обставин, зокрема ту обставину, що підозрюваний тримається під вартою сім місяців, те, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід.
При цьому вважаю, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю браслету.
Також, слід зазначити, що прокурором не доведено, що саме на теперішній час, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Доводи прокурора, що при обранні підозрюваному ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, він може впливати на свідків та потерпілих, знищити докази, які мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки джерелом доходу були доходи від злочинної діяльності, оскільки він офіційно не працевлаштований, саме на теперішній час є передчасними.
За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а запобіжний захід щодо ОСОБА_5 зміні на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що, на думку слідчого судді буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 197, 201, 395 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.4 ст.190; ч.4 ст.28, ч.5 ст.185; ч.4 ст.28, ч.4 ст.345; ч.4 ст.28, ч.4 ст.187; ч.2 ст.129; ч.3 ст.28, ч.2 ст.125 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово на два місяці, строком до 14.04.2018 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти в залі суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 14.04.2018 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1