Номер провадження: 11-сс/785/137/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_23 в інтересах підозрюваного ОСОБА_24 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_24 в кримінальному провадженні №0003888 від 16.09.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 погоджене заступником начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_26 та продовжено строк тримання під вартою до 6-ти місяців, тобто до 13.03.2018 року щодо

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Республіка Грузія, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором Комунального позашкільного навчального закладу «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що 09.01.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 з клопотанням погодженим із заступником начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_26 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_24 до 6 (шести) місяців, в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003888 від 16.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2018 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_24 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.03.2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_24 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років, продовження тримання під вартою підозрюваного є запобіганням спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, а також впливу на свідків.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_23 в інтересах підозрюваного ОСОБА_24 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою після розгляду апеляційним судом клопотання сторони захисту про визначення територіальної підсудності щодо розгляду клопотання.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_23 посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена за результатами судового розгляду в якому приймав участь прокурор ОСОБА_6 , який не надав суду повноважень на участь в судовому засіданні в даному кримінальному провадженні. Крім того, захисник посилається на те, що в судовому засіданні прокурору ОСОБА_6 стороною захисту було заявлено відвід, який суд розглянув не виходячи до нарадчої кімнати. Також захисник посилається, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні заявленого стороною захисту клопотання про відкладення розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного, не врахувавши подання захисниками до апеляційного суду Одеської області клопотання про передачу клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу до іншого суду.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_24 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою змінити обраний підозрюваному ОСОБА_24 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що прокурором не надано доказів про існування обґрунтованої підозри, та не доведено причин за яких необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_24 . Захисник посилається на те, що 29.12.2017 року ОСОБА_24 повідомлено про закінчення досудового розслідування, у зв`язку з чим він не може впливати на покази свідків та потерпілих. Крім того, захисник зазначає, що підозрюваний має житло в м. Одесі, де мешкає зі своєю родиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також просить врахувати ту обставину, що після сплати застави підозрюваний два тижні знаходився не під вартою, не порушував умов домашнього арешту, та від органу досудового розслідування не переховувався.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційних скарг; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, апеляційним судом встановлено таке.

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0003888 від 16.09.2017 року за фактом того, що 15.09.2017 року, близько 23:30 год., внаслідок порушення правил пожежної безпеки на території Комунального позашкільного навчального закладу «Одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний комплекс «Вікторія», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 93, сталася пожежа, внаслідок якої вогнем було повністю знищено двоповерхову дерев`яну будівлю корпусу №5. Після ліквідування пожежі, під уламками вказаного корпусу було виявлено тіла трьох загиблих дітей, а саме: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .

За вказаним фактом 16.09.2017 року СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП

в Одеській області розпочато кримінальне провадження №0003888 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.

16.09.2017 року ОСОБА_24 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.
09.01.2018 року слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_25 за погодженням з заступником начальника відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_26 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_24 до 6 (шести) місяців.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_24 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України.
Разом з тим, в апеляційних скаргах та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторона захисту стверджувала про відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_24 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, але ці твердження захисників апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

При розгляді апеляційних скарг сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, на даній стадії, підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, копії яких долучені до матеріалів клопотання, а саме:

- висновками експерта №1113-3057/2017, №1112-3048/2017, №1111-3047/2017, згідно з якими смерть малолітніх ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , перебуває у прямому причинному зв`язку з термічними опіками шкіри та дихальних шляхів, які вони отримали дією відкритого полум`я;

- правилами пожежної безпеки в ОМДОСК «Вікторія» затвердженими директором ОСОБА_24 ,

- наказом №58 від 23.06.2014 року про укладення трудового договору із ОСОБА_24 з 23.06.2014 року на посаду директора ОМДОСК «Вікторія»;

- трудовим договором з керівником навчального закладу від 23.06.2014 року;

- статутом ОМДОСК «Вікторія», в якому визначені повноваження та обов`язки директора закладу;

- наказом №13 від 09.01.2017 року про перевірку готовності КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»» до роботи в відпочинковий та оздоровчий сезон 2017 року;

- актом від14.02.2017 року перевірки готовності КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»» до роботи в відпочинковий та оздоровчий сезон 2017 року, затвердженим директором ОСОБА_24 ;

- актом від 26.05.2017 року перевірки технічного стану КПНЗ «Одеський МДОСК «Вікторія»»

- протоколами огляду місця події від 16.09.2017 року;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 ; ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ,

- протоколами одночасного допиту свідків від 30.10.2017 року, 07.11.2017 року,

- приписом Київського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області "Про усунення вимог законодавства у сфері цивільного захисту та пожежної безпеки" №73 від 23.06.2017 року;

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-8 КУпАП серії ОД №001661/56 від 23.06.2017 року відносно ОСОБА_48 ;

- постановою Державної служби надзвичайних ситуації Київського району м. Одеси про накладення адміністративного стягнення серії ОДЛ №001661/56 від 23.06.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-8 КУпАП;

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Мотивуючи не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_24 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що вони не зможуть гарантовано запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування, знищення або зміни на свою користь речові докази, які до теперішнього часу не вилучені, впливу на показання свідків по справі. На думку прокурора заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_24 під вартою.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_24 оголошено про підозру у вчиненні злочину внаслідок якого загинуло троє малолітніх дітей, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисників в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обгрунтованність пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_24 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення виконання вимог ст.290 КПК України, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_24 , дає апеляційному суду прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_24 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, існуючі ризики.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Посилання захисників щодо поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_24 , які унеможливлюють його перебування під вартою, є непереконливими, оскільки наявність у підозрюваного захворювання серця та те, що він являється інвалідом 2-ої групи, на що посилаються захисники не можуть бути беззаперечною обставиною неможливості застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки апеляційному суду не було надано документів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я підозрюваного.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що сторона захисту, у разі реального погіршення стану здоров`я підозрюваного, вправі звернутися до слідчого, прокурора та керівництва установи виконання покарань з клопотанням про переведення підозрюваного на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я, що передбачено діючим законодавством.

Так, Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», зокрема п.2.8 Порядку, передбачено те, що якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що у разі реального погіршення стану здоров`я підозрюваного, який буде свідчити про неможливість перебування підозрюваного в слідчому ізоляторі та існування підстав для оперативного лікування особи в закладах охорони здоров`я, в тому числі і поза межами м. Одеси, сторона захисту вправі ініціювати звернення до слідчого судді в порядку ст. 201 КПК України з клопотанням про зміну запобіжного заходу з наведених причин.

Щодо доводів захисників про недотримання органом досудового слідства, прокурором та слідчим суддею вимог Кримінального процесуального закону щодо порядку звернення з клопотанням та розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування слідчим суддею, то ці доводи апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду захисники підозрюваного посилалися на те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянуто слідчим суддею поза межами строку досудового розслідування. Крім того, захисники фактично стверджували, що клопотання розглянуто неповноважним слідчим суддею, оскільки останнім необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду клопотання слідчого з посиланням на їх звернення до апеляційного суду із заявою про передачу клопотання слідчого на розгляд до іншого суду, а саме до Київського районного суду м. Одеси, оскільки інкримінований підозрюваному злочин було вчинено на території Київського району м. Одеси. Захисники також посилалися на те, що клопотання слідчого розглянуто слідчим суддею за участю неуповноваженого прокурора.

Апеляційний суд з цими твердженнями сторони захисту погодитися не може, та вважає їх необґрунтованим, з наступних підстав.

В Кримінальному процесуальному кодексі України статтями 290 та 291 регулюються порядок відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні та складання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно.

При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.219 КПК України, Кодексом не врегульовано питання щодо продовження строку тримання під вартою на даній стадії кримінального провадження, зокрема коли особа знайомиться з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Чанєв проти України»), Європейський Суд звернув увагу на необхідність утримання підозрюваної особи під вартою лише на підставі відповідного судового рішення, в тому числі зазначено, що при направленні обвинувального акту до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи практику ЄСПЛ та положення ч.6 ст.9 КПК України, приходить до висновку про те, що на стадії ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, яка у відповідності до вимог ч.3 ст.219 КПК України, не входить в строки досудового розслідування, розгляд зазначеного питання слід відносити саме до компетенції слідчого судді районного суду, в територіальній юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, тобто в даному випадку до компетенції Приморського районного суду м. Одеси, слідчий суддя якого розглянув клопотання слідчого та прийняв оскаржуване рішення.

Що стосується доводів сторони захисту, щодо відсутності у прокурора ОСОБА_6 повноважень на участь в судовому засіданні районного суду, то вони є безпідставними, оскільки як свідчить журнал судового засідання та диск фіксації судового процесу, в судовому засіданні районного суду прокурор надав копію постанови про зміну групи прокурорів, відповідно до якої на день розгляду клопотання слідчого в районному суді він мав повноваження прокурора-процесуального керівника, оскільки входив в групу прокурорів в даному кримінальному провадженні (а.с. 249-261).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 також надав суду належним чином завірену копію постанови про зміну групи прокурорів, які здійснюють повноваження в кримінальному провадженні, відповідно до якої прокурор ОСОБА_6 включений до групи прокурорів. За таких умов, підстав ставити під сумнів існування на день розгляду клопотання в районному суді повноважень у прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні у апеляційного суду не має. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні апеляційного суду захисники не ставили під сумнів ідентичність змісту постанови наданої апеляційному суду тій, яка надавалася слідчому судді районного суду.

Той факт, що заявлений стороною захисту відвід прокурору ОСОБА_6 під час судового розгляду клопотання в районному суді був розглянутий слідчим суддею з недотриманням вимог ч.3 ст.81 КПК України, зокрема без виходу в нарадчу кімнату, не спростовує існування повноважень у прокурора ОСОБА_6 на участь в судовому засіданні районного суду, а також не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки захисники не навели жодного доводу, який би вказував на те, що ці обставини будь-яким чином вплинули на остаточне рішення слідчого судді по суті розглянутого клопотання.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_24 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України та існування заявлених органом досудового розслідування ризиків, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_23 в інтересах підозрюваного ОСОБА_24 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2018 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні №0003888 від 16.09.2017 року за ч.2 ст.270 КК України та відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу підозрюваному залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4