В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2018 Справа №607/19457/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001469 від 05 червня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Конго, Тернопіль, українця, громадянина України, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
05 червня 2015 року, близько 05.30 год., обвинувачений ОСОБА_3 , який разом із особами матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, перебував у громадському місці у дворі будинку №11 по вул. За Рудкою в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, умисно безпричинно почали піднімати руками із землі каміння та кидати їх протягом двох хвилин в потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та у автомобіль марки «ВАЗ 2107», який належить потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинили йому матеріальну шкоду у розмірі 1600 гривень 49 копійок. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 підбіг до потерпілого ОСОБА_7 та наніс йому удар правим кулаком в область обличчя.
Внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , та осіб матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_8 спричинено синець лівої половини лобної ділянки голови, садна на тлі цього синця та з поширенням за його межі на перенісся й спинку носа, садна правої щоки, червоної облямівки лівої половини нижньої губи та на передній поверхні правого коліна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_9 спричинено садно лівої половини тім`яної ділянки голови, садно на зовнішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, синець і садно (на тлі синця) на цій самій поверхні нижньої третини вказаного передпліччя, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_7 спричинено синець лівої половини лобної ділянки голови з поширенням на повіки лівого ока, садно на передньо-боковій поверхні нижньої третини правої половини шиї, синці та садно (на тлі одного з цих синців) на передній поверхні верхньої третини грудної клітки, садно на внутрішній поверхні ділянки правого гомілково-степневого суглобу, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Також, внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , та осіб матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , наданих їм Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що він разом із своїми друзями, перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де почали піднімати руками із землі каміння та кидати їх в потерпілих. Окрім цього, він наніс потерпілому ОСОБА_7 удар кулаком в область обличчя. Просить суд застосувати відносно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку із тим, що в нього на утриманні є дитина син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та звільнити його від відбування призначеного судом покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його молодий вік, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі наведеного, за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе призначити йому покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав суду письмову заяву про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання заявлене обвинуваченим та просив суд його задовольнити.

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в"ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи зокрема не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 02 серпня 2016 року актовий запис № 1738, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 має малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи вищевикладене, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав, і на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" мав дитину, якій не виповнилося 18 років, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України, що вчинене 05 червня 2015 року, тобто до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється.

За вказаних обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про застосування до нього ст.1 Закону України "Про амністію у А2016 році" підлягає до задоволення та його слід звільнити від відбування покарання на підставі п."в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального прАавопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Заяву ОСОБА_3 про застосування до нього п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1