Справа № 522/9255/17
Провадження № 1-кп/522/524/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000171 від 20.02.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Одесі, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000171 від 20.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року призначено підготовче судове засідання у цій справі.

Обвинувачений під час підготовчого судового засідання просив затвердити таку угоду, наслідки невиконання угоди йому зрозумілі, підтверджує добровільність її укладення.

Захисник просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважав за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження із угодою про визнання винуватості прийшов до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Згідно з ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Варто зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Загальними повноваженнями суду на будь-якій стадії судового провадження, є перш за все реалізація завдань Кримінального процесуального провадження через інститут судового контролю за діями органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що мають наслідком щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час підготовчого судового засідання, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів. Як зазначено в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав наркотичні засоби, психотропні речовини без мети збуту у великих розмірах. Однак, як вбачається із реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування було проведено із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу тягне невідповідність угоди вимогам процесуального законодавства виходячи із наступного.

Як вбачається із реєстру, відомості до ЄРДР внесено 20.02.2017 року, однак обшук, на підставі якого вилучені наркотичні засоби проводився в рамках іншого досудового розслідування 22.06.2016 року, повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 19.04.2017 року, однак протокол допиту підозрюваного тільки від 24.11.2017 року, при цьому, постанови про продовження строку досудового розслідування у реєстрі не зазначено. Вимоги до реєстру зазначені в ст. 109 КПК України. За таких підстав, перевірити правильність досудового провадження за яким особу, будуть вважати винною у вчиненні середньої тяжкості злочину, на думку суду є неможливим.

Крім цього, в угоді про визнання винуватості стороною обвинувачення зазначається, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, тобто сторона обвинувачення уже встановила вину конкретної особи у вчиненні злочину, перебрала на себе функції судового органу, та порушила таким чином загальні засади кримінального провадження.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, право на презумпцію невинуватості, закріплене у пункті 2 статті 6 Конвенції є одним з елементів справедливого судового розгляду кримінальної справи, який вимагається відповідно до пункту 1 цієї ж статті (див. рішення від10 лютого 1995 року у справі «Аллен де Рібемон проти Франції» (Allenetde Ribemont v. France), п. 35, Series А, № 308 ). Воно забороняє передчасне вираження самим судом думки про те, що «той, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», є винним, до того, як це було доведено відповідно до закону самим судом (див. рішення від 25 березня 1983 року у справі «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37, Series А. 62). Воно також охоплює заяви інших державних посадових осіб щодо кримінального розслідування, які заохочують громадськість вважати підозрюваного винним і передують оцінці фактів компетентним судовим органом (див. рішення у справі «Аллен де Рібемонт проти Франції», процитоване вище, п. 41; рішення від10 жовтня 2000 року у справі «Дактарас проти Литви» (Daktaras v. Lithuania), заява № 42095/98, пп. 4143, ECHR 2000-X, і рішення від 26 березня 2002 року у справі «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania), заява № 48297/99, п. 49, ECHR 2002-II).

Крім того, зміст угоди про визнання винуватості не відповідає вимогам, оскільки існує обґрунтована підозра вважати, що правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність не відповідає фактичним обставинам по справі, та узгоджена сторонами кримінального провадження міра покарання не буде виконувати мету покарання передбачену ст. 50 КК України.

Виходячи із вище зазначеного, суд відмовляє у затвердженні угоди про визнання винуватості, а обвинувальний акт повертає прокурору для проведення досудового розслідування в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 314-316, 372, 474 КПК України, суд
у х в а л и в:
У затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором відділу прокуратури Одеської області та підозрюваним ОСОБА_4 від 24.04.2017 року відмовити.

Обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000171 від 20.02.2017 повернути прокурору для проведення досудового розслідування в повному об`ємі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд м. Одеси, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

09.02.2018