Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/471/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного 22 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015846, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів судового провадження, що 05 вересня 2017 року адвокат ОСОБА_9 , в інтересах потерпілого ОСОБА_8 з метою забезпечення пред`явленого цивільного позову, а також відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих в результаті шахрайських дій ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 вересня 2017 року у задоволенні даного клопотання адвокату ОСОБА_9 відмовлено, як зазначено у рішенні із-за відсутності даних про процесуальний статус ОСОБА_8 , як потерпілого від злочину, порушення принципів розумності та співмірності обмеження ОСОБА_10 у праві власності, а також невідповідність накладення арешту поза межами пред`явленого позову, завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову, згідно якій для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, захисту його прав та законних інтересів, як потерпілого від злочину, просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_10 , а також грошові кошти, розміщених в банківських установах, належних ОСОБА_10 на праві власності.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею не враховано, що дане клопотання подано в рамках іншого кримінального провадження № 0015846, ніж те на яке послався суддя у своїй ухвалі, необхідність накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_10 , який шахрайським способом заволодів коштами ОСОБА_8 в сумі 1000000,00 грн., відповідає як інтересам самого потерпілого, які підлягають захисту, так і основним засадам кримінального провадження, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого представника, прокурора який заперечував проти її задоволення, перевіривши представлені прокурором матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду, під час розгляду клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 про арешт майна, не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, не зважаючи на наявність у справі достатніх даних, які підтверджують процесуальний статус ОСОБА_8 , як потерпілого від злочину, відмовив у задоволенні клопотання з формальних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002625 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ст. 290 та ч.1 ст. 358 КК України, а саме по факту незаконного заволодіння невстановленими особами елітних транспортних засобів, заміни номерних вузлів та агрегатів, підроблення свідоцтв про реєстрації.

21 грудня 2016 року, ОСОБА_8 звернувся до начальника Кропивницького відділу поліції із заявою про притягнення ОСОБА_10 , який шахрайським способом заволодів його коштами, під час переоформлення права власності на автомобіль «Тайота» до кримінальної відповідності, просив внести до ЄРДР відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, витребувати у конкретних осіб документи та провести всі необхідні слідчі дії.

22 грудня 2016 року, слідчим ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015846 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 вручена пам`ятка про його право та обов`язки, як потерпілого.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_10 1000000,00 грн. у відшкодування завданої внаслідок злочину матеріальної шкоди.

Дослідивши матеріали судового провадження та представлені ОСОБА_8 письмові докази, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки матеріали доводять наявність законних та обгрунтованих підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення цивільного позову.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, а саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

На даній стадії судового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Згідно ст. 173 КПК України арешт на майно з метою забезпечення цивільного позову накладається за наявності обґрунтованої підозри, заявленого цивільного позову та встановленого розміру завданої шкоди.

Сукупність доданих до клопотання матеріалів вказує на наявність обґрунтованої підозри, потерпілою стороною в рамках кримінального провадження № 0015846 заявлено цивільний позов та надано достатньо даних на обґрунтування його розміру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для накладення арешту на майно. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Виходячи з принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що арешту підлягає майно та грошові кошти в сумі 1000000,00 грн., яка дорівнює розміру заявленого ОСОБА_8 цивільного позову.

Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до вище наведених обставин клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 задовольнити та накласти арешт на майно ОСОБА_10 , із забороною його відчуження.

При цьому, колегія суддів відмічає і вважає необхідним, в межах своєї компетенції відреагувати інформаційним листом на адресу обласного прокурора та начальника управління Національної поліції на явну бездіяльність слідчого та відсутність прокурорського контролю за органами досудового розслідування, щодо дотримання строків, повноти та якості проведення невідкладних слідчих ( розшукових) дій.

Так, під час перегляду справи, процесуальним прокурором представлені для огляду матеріали кримінального провадження № 0015846, які складаються з 10 аркушів паперу, з грудня 2016 року слідчі дії взагалі ніякі не проводяться, справа не розслідується, клопотання потерпілого ОСОБА_8 про витребування доказів, допиту свідків та проведення інших заходів, слідчим ігноруються, коло причетних до шахрайства осіб не визначений, при наявності конкретних, очевидних даних про шахрайство та представлених ОСОБА_8 доказів, про підозру нікому не повідомлено, хоча відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 190 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 22 грудня 2016 року.

При такій бездіяльності слідчого, не проведення елементарних слідчих дій, доводи прокурора про відсутність підстав для арешту майна, викликають сумніви у його компетентності та професійної придатності здійснювати контроль за законністю та повнотою досудового розслідування.

Визначальним в цій справі є те, що арешт майна здійснюється для відшкодування реальної шкоди, завданої ОСОБА_8 внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що чітко регламентовано ст. 170 КПК України та узгоджується з основними завданнями кримінального судочинства, у тому числі забезпечення права потерпілого на відшкодування шкоди, в інший спосіб захистити права та законні інтереси ОСОБА_8 , при бездіяльності слідчого та прокурора, колегія суддів не вбачає, а тому клопотання його представника адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про арешт майна - задовольнити.

У кримінальному провадженні, внесеного 22 грудня 2016 року до ЄРДР за № 0015846, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_10 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, розміщених в банківських установах - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 на праві власності, спільної сумісної чи часткової власності на суму 1000000, 00 грн.

Обов`язок по виконанню вказаної ухвали про арешт майна покласти на слідчого, який проводить досудове розслідування в кримінальному провадженні № 5846 від 22 грудня 2016 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора м. Кропивницького та процесуальних прокурорів.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2