Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1257/17
Номер провадження: 1-кп/511/21/18
03.04.2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 000074 від 10.04.2014 року, відносно ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про встановлення судом розумного строку для сторони обвинувачення щодо подання доказів стосовно ОСОБА_7 оскільки за тривалий проміжок часу у судові засідання не з`являються свідки.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор заперечував з посиланням на той факт, що всі свідки є працівниками прикордонної служби та за родом своєї діяльності не можуть поки що прибути до суду.
Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так з 03.07.2017 року в провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження, 06.07.2017 року обвинувальний акт призначено до розгляду та з того часу в судових засіданнях було допитано лише один свідок ( ОСОБА_8 ), хоча згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у якості свідків було допитано 12 осіб, до обвинувального акту державним обвинуваченням не долучено переліку свідків з їх адресами та контактними телефонами, а тому суд позбавлений можливості викликати належним чином свідків в судові засідання, крім того обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів для розгляду кримінального провадження у розумінні положень про розумність строків.
А тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, суд вважає за доцільне для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановити строк для подачі до суду доказів у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п.97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища [підозрюваного]», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п.1 ст.6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п.70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».
Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.
У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009р. у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983р. у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п.1 ст.6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005р. у справі «Павлюлінець проти України»).
Вимоги оперативності розгляду кримінальних проваджень у справах, по яких підсудний тримається під вартою, ґрунтуються на підвищених вимогах до розумного строку розгляду (з урахуванням виключного ступеня обмеження права особи на свободу). Усталена правова позиція ЄСПЛ із зазначеного питання наведена у п.90 рішення у справі «Тодоров проти України»: «Суд також зазначає, що протягом усього кримінального провадження заявник у цій справі тримався під вартою, що вимагало від державних органів, які розглядали справу, особливу сумлінність у здійсненні правосуддя без затримок (див., наприклад, п.83 рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia) та п.31 рішення від 31.01.2006р. у справі «Юртаєв проти України» (Yurtayev v. Ukraine))».
Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені уст.28 КПК та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Зокрема, відповідно до ч.4ст.28 КПК кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК 1960р. ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положенняст.17 Закону України від23.02.2006р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Оскільки захисником ставиться питання щодо обмеження строку стороні обвинувачення для подання доказів, що у відповідності до практики ЄСПЛ та вимог КПК не узгоджується з вимогами закону, тому суд не має вказане право обмежити, а може тільки встановити розумний строк, тому клопотання захисту підлягає до задоволення частково.
Враховуючи той факт, що справа в провадженні суду знаходиться майже більше дев`яти місяців, а дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку, тому суд встановлює для державного обвинувачення строк подачі доказів до 07.05.2018року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 114, 372 Кримінального процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити строк для подачі до суду доказів стороною державного обвинувачення по кримінальному провадженню № 000074 від 10.04.2014 року, відносно ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України у строк до 07 травня 2018 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1