Справа 556/1768/17
Номер провадження 1-кп/556/130/2017
У Х В А Л А
Іменем України
09.11.2017 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Обвинувачений, його захисник та потерпіла ОСОБА_6 не заперечили проти сказаного прокурором.
Згідно із ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину тієї статті кримінального Закону, а й точне формулювання, в тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Формулювання обвинувачення повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням.
В обвинувальному акті, який поступив до суду згідно правової кваліфікації дій та формування обвинувачення відносно ОСОБА_4 , останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Формулювання диспозиції ч.1 ст.194 КК України передбачає, умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах . Формулювання диспозиції ч.2 ст.194 КК України передбачає те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки.
Згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_4 «обвинувачується у тому, що 09 вересня 2017 року близько 10 год. 15 хв. умисно, на грунті ревнощів, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й створення своїми діями загрози життю чи здоров`ю людей, або заподіяння великих матеріальних збитків та бажаючи їх настання, з метою знищення чужого майна, зайшов до веранди будинку його дружини ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_1 , знайшовши бензин, де облив спальну кімнату, та за допомогою сірників підпалив. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , спрямованих на знищення чужого майна шляхом підпалу, створивши загрозу життю чи здоров`ю людей, або заподіяння великих матеріальних збитків, знищив житловий будинок належний потерпілій ОСОБА_6 ».
Згідно обвинувального акту, дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як "умисні дії, які виразились в умисному знищенні чужого майна шляхом підпалу, створивши загрозу життю та здоров`ю людей, або заподіяння великих матеріальних збитків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України"
Ознаками об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.194 КК України, є дії спрямовані на знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяли шкоду у великих розмірах. Кваліфікуючими ознаками умисного знищення або пошкодження майна (ч.2 ст.194 КК України) є: 1) вчинення його шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах, або 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків.
В формулюванні обвинувачення не зазначено про шкоду, завдану в наслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Згідно ч.1 ст. 194 передбачена заподіяна шкода у великих розмірах, а згідно ч.2 ст.194 КК України кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення є заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах.
Виходячи із законодавчого визначення значної шкоди (примітки до ст. 185), встановлено, що шкода у великому розмірі у складі умисного знищення або пошкодження майна може бути визнана тоді, коли цим злочином спричинено матеріальні збитки приблизно на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, в особливо великих розмірах у складі умисного знищення або пошкодження майна матиме місце у разі, коли такими діями заподіяно майнову шкоду приблизно на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Майнова шкода, як і у великих розмірах так і в особливо великих розмірах - ознаки оціночні. Визначення розміру шкоди знищеного чи пошкодженого окремого майна здійснюється за таксами, встановленими відповідними нормативно-правовими актами. В окремих випадках розмір шкоди може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. При визначенні розміру шкоди враховуються лише реальні матеріальні збитки. Упущена вигода до уваги братися не повинна.
Тобто формулювання обвинувачення не містить відомостей про оцінку заподіяної шкоди, хоча зазначено наслідок що ОСОБА_4 «створивши загрозу життю чи здоров`ю людей, або заподіяння великих матеріальних збитків, знищив житловий будинок належний потерпілій ОСОБА_6 ».
Об`єктивна сторона сформована альтернативно «створивши загрозу життю чи здоров`ю людей, або заподіяння великих матеріальних збитків» без конкретизації в чому полягало створення загрози життю чи здоров`ю людей.
Крім того диспозиція ч.1, ч.2 ст.194 КК України не має складової об`єктивної сторони злочину ознак (кваліфікуючих ознак) «створивши загрозу життю чи здоров`ю людей». Також, правова кваліфікація дій обвинуваченого містить поняття "заподіяння великих матеріальних збитків", хоча згідно диспозиції статті є поняття шкоди "у великих чи особливо великих розмірах". Зазначене вище вказує про те, що при складенні обвинувального акту невірно зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи викладене, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 неповне, оскільки не зазначено розмір шкоди, який заподіяно обвинуваченим в наслідок вчиненого злочину, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.194 КК України є злочином з матеріальним складом. Згідно вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті зазначається розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та невірно сформульовано правову кваліфікацію обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зазначені обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 291, 372 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: ОСОБА_1