Справа 350/1508/16-к
Номер провадження 1-кп/350/22/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2017 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів кримінальне провадження № 0000049 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 лютого 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимої, українки, громадянки України, у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,суд-

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_5 заподіяла умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Злочин вчинено за таких обставин.

Обвинувачена ОСОБА_5 05 лютого 2016 року, приблизно о 10 год.перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні літньої кухні господарства АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту з сестрою її колишнього чоловіка потерпілою ОСОБА_6 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, нанесла руками декілька ударів по голові та тулубу потерпілої ОСОБА_6 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді косого перелому лівої скроневої кістки, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 254/148/119/38-ЗД від 25.08.2016 року , відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та синця в ділянці лівої руки, який відповідно до висновку цієї експертизи, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, суду дала показання про те, що вона з потерпілою протягом тривалого часу перебуває в неприязних з стосунках. 05 лютого 2016 року, приблизно о 10 год.між нею та потерпілою ОСОБА_6 в приміщенні літньої кухні виник черговий конфлікт, який тривав приблизно 5 хв. Потерпіла стала погрожувати, що вижене її з хати і зробить так, що вона буде лікті кусати. Свої словесні погрози потерпіла продовжила з коридору літньої кухні. Будучи ображеною на такі погрози з боку потерпілої вона, обвинувачена, підійшла до ОСОБА_6 , схопила її лівою рукою за волосся, трохи потягала і відпустила. Вважає, що вона не могла переламити потерпілій кістку, оскільки не наносила їй ударів, а тільки тягала за волосся. Припускає, що ОСОБА_6 могла отримати перелом скроневої кістки за місцем свого проживання незадовго до конфлікту з нею, а вину перекладає на неї.

Оскільки не визнає себе винуватою у вчиненні злочину, то не визнає й цивільного позову.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю доказана показаннями потерпілої та свідків, даними, що містяться у висновку експертизи, іншими матеріалами кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 суду дала показання про те, що 05.02.2016 року, приблизно о 10 год.вирішила в черговий раз поговорити з обвинуваченою щодо того, чому вона перешкоджає доглядати за мамою. Коли вона зайшла в приміщення літньої кухн,і обвинувачена почала шарпати її за руки, кричати, бити в груди.Також вона схопила її за волосся і хотіла вдарити головою до стіни, однак вона опиралася як могла, і ОСОБА_5 не вдарила її головою об стіну. ОСОБА_5 продавжувала тримати її однією рукою за волосся, а іншою била по голові.Від чергового удару по голові в неї засвітилося в очах.У звязку з цим в неї промайнула думка, що обвинувачена має якийсь предмет в руках, однак такого в руках обвинуваченої вона не побачила. ОСОБА_5 нанесла їй не менше шести ударів, а від двох ударів вона аж присіла і її стало нудити. Конфлікт тривав до 10 хв. Коли ОСОБА_7 забрав обвинувачену вона , потерпіла, трохи заспокоїлася, однак їй стало зле, почала боліти голова, появилася сильна нудота, піднявся високий тиск, і вони поїхали в Рожнятівську ЦРЛ. В лікарні зробили рентгенівський знімок і лікар сказав, що він виявив перелом скроневої кістки та запропонував лягати в лікарню. Вона відмовилася від госпіталізації, оскільки змушена була доглядати за своєю мамою, яка була у важкому стані. Після цього вона так і не проходила лікування в лікарні, а перенесла все це по суті на ногах, приймаючи тільки медикаменти.

Просить стягнути з обвинуваченої на її користь моральну шкоду завдану злочинними діями, в розмірі 50 тисяч гривень, обгрунтування якої викладено нею в позовній заяві та витрати по оплаті правової допомоги захисника в розмірі 5000 гривень ( а.к.п.10-16).

Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, в розмірі 186.15 грн. просить залишити без розгляду.

Свідок ОСОБА_7 суду дав показання про те, що 05 лютого 2016 року приблизно о 10 год.знаходився в будинку, що по АДРЕСА_2 .Струтин. В цей час почув з літньої кухні крик потерпілої ОСОБА_6 . Коли зайшов в коридор літньої кухні то побачив, що обвинувачена в коридорі бє потерпілу, яку притиснула до стіни. Удари наносила руками по всьому тілу в тому числі і в голову. Він відтягнув обвинувачену від потерпілої, яка стала жалітися, що її болить голова.Після цього вони поїхали в ліканю, де ОСОБА_6 сама ходила по кабінетах, а потім вони пішли в поліцію.

Свідок ОСОБА_8 суду дав показання про те, що ОСОБА_5 доводиться йому колишньою дружиною, з якою після розлучення він знову має намір проживати. 05.02.2016 року, приблизно о 10 год.він знаходився дома і почув в літній кухні сварку між обвинуваченою та потерпілою.Коли підійшов до них то побачив, що вони шарпають одна одну за одяг. ОСОБА_5 тільки шарпала потерпілу, однак не хапала ОСОБА_6 за волосся та не наносила їй ударів.

Крім вищенаведених показань потерпілої та свідків винуватість обвинуваченої доказана:

-даними,що містяться у висновку експерта № 254/148/119/38-3Д від 25 серпня 2016 року , якими підтверджено,що у ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді косого перелому лівої скроневої кістки, який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та синця в ділянці лівої руки, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянки, так і при ударах вищевказаними ділянками до тупих твердих предметів та можуть відповідати терміну, вказаному в постанові ( а.к.п.71-72).

Експерт ОСОБА_9 суду дала показання про те,що вона проводила додаткову судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_6 . Проведення додаткової експертизи зумовлено тим, що при проведенні первинної експертизи в розпорядженні експерта не було рентгенівських знімків та консультативної довідки лікаря рентгенолога Івано-Франківської ОКЛ,тому неможливо було встановити тяжкість тілесних ушкоджень.

При проведенні додаткової експертизи вона прийшла до висновку, що у потерпілої малися тілесні ушкодження, які відображені у висновку № 254/148/119/38-ЗД від 25.08.2016 року. Те, що потерпіла не проходила лікування і, по суті, ЧМТ та перелом скроневої кістки перенесла не лікуючись в стаціонарних умовах, залежало від її індивідуальних особливостей.Не виключено, що такий перелом потерпіла отримала від ударів чи удару руками обвинуваченої. Скронева кістка це найбільш тонка кістка в людини, а по суті це луска, однак її перелом відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

З врахуванням фактичних обставин справи і досліджених вищенаведених доказів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 умисно цілеспрямовано завдала ударів руками, в тому числі і в голову потерпілої.

Про наявність умислу в діях обвинуваченої на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення декількох ударів руками безпосередньо в голову потерпілої.

Відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винуватого був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Так, ОСОБА_5 передбачала можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_6 і хоча не бажала, але свідомо припускала настання такої шкоди.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 спричинені саме ударами обвинуваченої ОСОБА_5 та перебувають в прямому причинному зв`язку з діями останньої.

За таких обставин, оцінюючи всі вищенаведені докази у їх сукупності, враховуючи спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 по спричиненню потерпілій тяжких тілесних ушкоджень були цілеспрямовані, обдумані та умисні, що виключає їх нанесення з необережності.

Таким чином, сукупність вищенаведених доказів дає підстави суду прийти до переконання, що вина ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена повністю, а тому її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої про те, що вона не наносила ударів потерпілій, а тільки схопила її лівою рукою за волосся, трохи потягала і відпустила; що ОСОБА_6 могла отримати перелом скроневої кістки за місцем свого проживання незадовго до конфлікту з нею.

Такі доводи є абсолютно надуманими і такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності і спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_7 , висновком експертизи та показаннями експерта ОСОБА_9 .

Про те, що потерпіла не зверталася до лікувального закладу за місцем свого проживання, а тому не отримувала ушкоджень незадовго до 05.02.2016 року, підтверджує довідка № 659 від 12.09.2017 року ( а.к.п.84).

Показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_5 не тягала ОСОБА_6 за волосся та не наносила удари, а тільки шарпала, є неправдивими. Такі показання, з огляду на те, що цей свідок доводиться обвинуваченій співжителем та є батьком двоїх її дітей, мають за мету сприяти обвинуваченій уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_7 та показаннями самої обвинуваченої в тій частині, що вона дійсно тягала потерпілу за волосся.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Помякшуючою покарання обставиною для обвинуваченої є перебування на її утриманні двоє неповнолітніх дітей .

Обтяжуючих покарання для обвинуваченої обставин судом не встановлено .

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Однак, ураховуючи особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем проживання, що вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує сама, незадовільний стан її здоров`я, що підтверджується випискою з історії хвороби № 6078 ( а.к.п.70), суд вважає за необхідне застосувати до призначеного покарання положення ст.75 КК України, тобто звільнити засуджену від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Призначення такого покарання обвинуваченій буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_6 в кримінальному провадженні заявила позов про стягнення з обвинуваченої матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Оскільки потерпіла не підтримує позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкодив сумі 186.15 грн. і просить залишити їх без розгляду, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

Підставною є вимога ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 5000 гривень в рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги ( а.к.п. 58), оскільки такі вимоги ґрунтуються на нормах ст.ст. 118,124 КПК України, які зобов`язують обвинуваченуо відшкодувати потерпілій витрати на правову допомогу у разі ухвалення обвинувального вироку.

Вирішуючи питання про стягнення на користь потерпілої моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р.№ 4"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачка висуває вимогу про стягнення на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень мотивуючи її тим, що неправомірні дії обвинуваченої позначили наступні негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні перереживання, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обовязків,фіксованість уваги на проблемі, переживання психологічного дискомфорту,тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій,порушення сну, емоційна напруга,нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоровя.

Суд погоджується з таким обгрунтуванням моральної шкоди та, вирішуючи питання про її відшкодування потерпілій, враховує характер, обсяг, тривалість її фізичних і моральних страждань, характер діяння, обставини скоєння злочину, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, а також майновий стан обвинуваченої.

А тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 частково.

Оскільки суд приходить до висновку про можливість застосування до призначеного покарання ст.75 КК України , тобто вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку, перебіг якого починається з моменту проголошення вироку, запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний відносно обвинуваченої, слід скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді пяти років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, з іспитовим строком два роки.
Згідно ст.76 ч.1 п.п.2.3 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 у виді домашнього арешту скасувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 ( тридцять тисяч) гривень .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 5000 (п"ять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги.

Речові докази медичні документи на імя ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: