Провадження №1-кп/761/109/2018
В И Р О К
іменем України
16 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка, Носівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий на момент вчинення злочину на посаді міліціонера відділення №1 взводу №1 роти №3 спеціального батальйону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві, маючого спеціальне військове звання сержант міліції, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_5

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Так, 06.03.2015 близько 09 год.30 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді міліціонера відділення № 1 взводу № 1 роти № 3 спеціального батальону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві разом з міліціонером відділення №1 взводу №2 роти №3 спеціального батальйону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , отримавши табельну вогнепальну зброю, заступили на добове чергування по охороні громадського порядку в приміщенні Господарського суду м. Києва, який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 44 корпус А в м. Києві.

До прав та обов`язків ОСОБА_4 , як працівника органу внутрішніх справ, відповідно до Закону України Про міліцію входило, серед іншого, забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, запобігання правопорушенням та припинення їх, в передбачених законом випадках і в установленому порядку застосування сили, спеціальних засобів та зброї для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу життю або здоров?ю працівника міліції.
Згідно ст. 25 працівник міліції у межах повноважень, наданих законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.
Перед заступанням на добове чергування відповідальним від спеціального батальйону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві, з працівниками, які заступали на добове чергування, в тому числі з ОСОБА_4 , був проведений інструктаж про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю, а саме доведено до відома заступивших на чергування працівників Інструкцію Про заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, яка затверджена наказом МВС від 21.02.1996 року №115, зі змінами та доповненнями, відповідно якої:
1.2.4. Під час виконання службових обов`язків, проведення учбових стрільб, змагань, пістолет носити в кобурі на ремені, який має бути надійно пристебнутий;
Забороняється без потреби виймати вогнепальну зброю з кобури та категорично забороняється:
1.3.1. При поводженні з вогнепальною зброєю безпідставно направляти ствол у бік людей…;
1.3.3. Користуватись без необхідності чужою зброєю….;
1.3.5. Без необхідності палець не повинен знаходитись на спусковому гачку;
3. Заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю під час несення працівником служби.
3.1. Табельна вогнепальна зброя видається особисто під відповідальність працівникові, який зобов`язаний обачливо поводитись з нею та суворо дотримуватись заходів при поводженні з вогнепальною зброєю;
3.3. Забороняється досилати патрон до патронника, якщо нема необхідності в застосуванні зброї. Варто пам`ятати, що недбале або необережне поводження зі зброєю, особливо якщо патрон знаходиться в патроннику, може призвести до випадкового пострілу.
3.7 Забороняється під час несення служби розбирати зброю, без потреби вимикати запобіжник, досилати патрон до патронника, виймати магазин з рукоятки пістолета та патрони з магазину.
Крім того, під час заступання на добове чергування відповідальним від спеціального батальйону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві, особам які заступали на чергування, в тому числі і ОСОБА_4 , було доведено ст..15 Закону України Про міліцію відповідно до якої працівники міліції як крайній захід мають право застосувати вогнепальну зброю у таких випадках:
1)для захисту громадян від нападу, що загрожує їх життю і здоров?ю, а також звільнення заручників;
2)для відбиття нападу на працівника міліції або членів його сім`ї, якщо їх життю або здоров?ю загрожує небезпека;
3)для відбиття нападу на охоронювані об`єкти, конвої, жилі приміщення громадян, приміщення державних і громадських підприємств, установ і організацій, а також звільнення їх у разі захоплення;
4)для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину і яка намагається втекти;
5)для затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожує життю і здоров?ю працівника міліції;
6)для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров?ю громадян або працівника міліції.
Працівники міліції мають право застосовувати вогнепальну зброю у районі проведення антитерористичної операції.
Забороняється застосовувати і використовувати вогнепальну зброю при значному скупченні людей, якщо від цього можуть постраждати сторонні особи.
Працівники міліції мають право використовувати зброю для подання сигналу тривоги або виклику допомоги, для знешкодження тварини, яка загрожує життю і здоров?ю громадян або працівника міліції.
Під час несення добового чергування, яке ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 ,, відповідно до посадових обов`язків, здійснювали в приміщенні охорони на центральному посту, яке розташоване на першому поверсі адміністративної будівлі з літерою А Господарського суду м. Києва. В обідній час, близько 13 год. 15 хв., 06.03.2015, до вищевказаного приміщення зайшов міліціонер спеціального батальйону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , щоб разом з ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , пообідати.
06.03.2015 близько 13 год. 35 хв., під час обідньої перерви, між ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 , виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , 06.03.2015 близько 13 год. 35 хв., перебуваючи в приміщенні охорони на центральному посту, яке розташоване на першому поверсі адміністративної будівлі з літерою А Господарського суду м. Києва, витягши з кобури табельну вогнепальну зброю, (згідно висновку експертного дослідження №388 від 25.05.2015 року нарізний самозарядний пістолет ПМ, № НОМЕР_1 , калібру 9х18 мм.), діючи умисно, грубо ігноруючи вимоги ст. 15 (застосування вогнепальної зброї) Закону України Про міліцію, націлився в життєво важливий орган голову ОСОБА_9 , При цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливі наслідки, маючи на меті доведення злочинного умислу до кінця, здійснив постріл в ліву частину обличчя потерпілого, чим спричинив йому, згідно висновку експерта №959/2 від 19.05.2015 року одиночне сліпе вогнепальне поранення голови в ділянці лівої щоки, після чого ОСОБА_9 , була надана медична допомога, лікарями карети швидкої медичної допомоги, які доставили потерпілого з вогнепальним пораненням голови до реанімаційного відділення Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
Після чого ОСОБА_4 був затриманий безпосередньо після вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні Господарського суду м. Києва.
В подальшому 12.04.2015 року ОСОБА_9 , не приходячи до тями, перебуваючи у КМКЛ швидкої медичної допомоги помер.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №959/2 від 19.05.2015 при експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено, згідно даних медичної документації: вхідна вогнепальна рана (на час проведення експертизи рубець на шкірі) в лівій щічно-виличний ділянці, від якої відходив рановий канал, з ушкодженням за своїм ходом: м`яких тканин голови, лівої виличної, тім`яної та скроневої кісток, оболонок та тканини мозку, з проривом крові під м?яку та тверду мозкові оболонки (об`єм субдуральної гематоми, видаленої під час оперативного втручання 06.03.2015р близько 80 куб. см.), якій закінчився кулею в товщі правої тім?яно-потилочної ділянки;
- посттравматична ішемія лівої півкулі мозку з гнійним запаленням, не чітко виражена борозна вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору.
Таким чином, вищевказаний комплекс ушкоджень, у вигляді одиночного сліпого кульового вогнепального поранення голови, що призвів до смерті потерпілого має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та не виключається можливим його виникнення в строк та при обставинах, вказаних в постанові.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а саме вогнепального кульового проникаючого сліпого поранення голови, ОСОБА_9 помер у Київській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги по вул. Братиславській, 3, в м. Києві.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив навмисне вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 115 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст. 115 КК України визнав частково, однак заявив, що умислу на вбивство у нього не було та надав суду показання, що він працював на посаді міліціонера відділення № 1 взводу №1 роти №3 спеціального батальйону судової міліції Грифон. За період роботи він не мав конфліктів ні з співробітн иками, ні з керівництвом. ОСОБА_11 був його колегою, з яким він зазвичай підтримував дружні стосунки.

06.03.2015 року ОСОБА_4 як зазвичай, після проходження інструктажу прибув до місця несення служби, а саме, до Господарського суду міста Києва. Приступивши до служби в той день, жодних конфліктів між ним та ОСОБА_9 не виникало. Він ніс службу в приміщенні охорони на центральному посту, який розташований на першому поверсі суду.

Близько обідньої перерви на пост прийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та почали обідати. В ході розмов між ними виникла суперечка, яка булла обумовлена неповагою до розмови ОСОБА_4 із дівчиною, з якою він спілкувався по телефону. Спочатку він намагався вплинути на зухвалий тон та насміхання, які надійшли на його адресу та адресу його дівчини з боку ОСОБА_9 , але той не приймав до уваги сказане ним та продовжував насміхатися.

Такі дії з боку потерпілого обурили його і тому він вихватив табельну зброю та навів на ОСОБА_9 . Не зважаючи на його дії потерпілий не переставав глузувати, тоді вінбудучи в дуже збудженому стані, зняв із запобіжника пістолет, дославши патрон в патронник, що також не зупинило ОСОБА_9 , та здійснив постріл.

Як повідомив в судовому засіданні під час допиту, ОСОБА_12 не може сказати які конкретно думки та емоції він відчував на той момент, але на сьогоднішній день він може лише з жалеем розуміти, що наслідки, а сааме вогнепальне поранення голови ОСОБА_9 отримав сааме від його дій, в чому він дуже розкаюєтся і розуміє, що сааме його дії призвели до незворотніх наслідків.

Після вчиненого він повідомив технічних працівників суду та своє безпосереднє керівництво про інцидент, який стався за його участі. Він спочатку будучи в дуже збудженому стані вже від наслідку того, що ним було здійснено, намагався викликати швидку медичну допомогу, після чого сів на стілець та почав чекати співробітників правоохоронних органів. Розкаюється у вчиненому.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , наддав показання, що про обставини вбивства йому нічого не відомо. Про смерть сина дізнався від співробітників міліції. Родина обвинуваченого йому частково відшкодувала матеріальні збитки. Між тим під час судових дебатів відмовився від своїх вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , наддав показання, що знає обвинуваченого по роботі. ОСОБА_13 , не пам`ятає точно час та годину, але зазначив, що знаходився на перевірці в той день, які постійно здійснювались відносно всіх працівників. ОСОБА_4 більшість часу знаходився в Господарському суді міста Києва. ОСОБА_13 прийшов приблизно під час обіду і сидів біля нього, усе було нормально, він не побачив в ньому схвильованості, запитав чи є якісь резонансні справи у суді, трохи поговорили, і ОСОБА_13 пішов далі перевіряти службу. Потім, приблизно через годину чи трохи менше, йому зателефонував командир роти і сказав що така ситуація склалась у Господарському суді міста Києва. В обов`язки ОСОБА_13 входила перевірка служби, догляд за особовим складом. Свідок зазначив, що ОСОБА_4 не був йому прямо підпорядкований, але він перевіряє усі суди, незалежно від того, з його взводу людина, чи не з його. Під час перевірки їх служби, ОСОБА_13 перевіряє чи не порушив службовець її, чи надягнений на нього бронежилет в суді , чи є при ньому зброя і вона завжди при ньому, не залишена де-небудь. Кожного ранку, в 7 годин 45 хвилин чи 8 годині 00 хвилин проводилися інструктажі командиром батальйону, заступником командира батальйону, начальником штабу, щодо заходів безпеки при поводженні зі зброєю, кожного ранку проводиться видача зброї під розпис.

Такі заходи не проводились особисто стосовно кожної людини, кожна рота строїться і виходить командир роти, потім виходить командир батальйону і доводить до всіх засоби безпеки поводження зі вогнепальною зброєю, правила безпеки у судах, так усі доводилися до відома, і того числа було так само. В Господарському суді м. Києва знаходиться 4 пости охорони: це центральний корпус, де знаходився ОСОБА_4 , корпус А, там стояв ОСОБА_9 , та корпуса Б та В. Перевірка постів здійснюється за вказівкою командира роти, після обіду відбувається зміна. Під час перевірки ОСОБА_13 здійснює інструктаж, так як це входить в його обов`язки та передбачено Законом України «Про міліцію» на той час. В той день ОСОБА_13 не бачив ОСОБА_9 , тільки ОСОБА_4 на центральному посту за комп`ютерами, і ніяких ознак схвильованості за ним не помітив. Про цю подію ОСОБА_13 дізнався коли виходив зі Святошинського районного суду м. Києва, та йому зателефонував представник чергової частини та запитав чи проводив ОСОБА_13 перевірку в Господарському суді міста Києва. В нього запитали, яку саме проводив перевірку в суді і коли ОСОБА_13 був там. Від чергового ОСОБА_13 дізнався, що ОСОБА_4 підстрелив когось. Він телефонував ОСОБА_4 , та на дзвінки ніхто не відповідав, тому ОСОБА_13 подумав, що проводяться слідчі дії. Охарактеризувати ОСОБА_4 ОСОБА_13 не зміг, оскільки бачив його не дуже часто, приблизно раз у місяць, коли вони зустрічалися, конфліктів з ним не було, як працівника, ОСОБА_4 можна охарактеризувати позитивно, з ним не було ніяких інцидентів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , надав показання, що знаходився у службових відносинах з обвинуваченим, вони з ОСОБА_15 того дня поїхали до суду на чергування, там знаходяться чотири корпуси: центральний корпус та корпуси А, Б та В. Вони несли службу кожний по своїх постах до обідньої перерви, потім пішли на обідню перерву: ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Після обідньої перерви він змінив ОСОБА_9 , потім ОСОБА_14 пішов до корпусу і йому зателефонував командир роти ОСОБА_16 , запитав чи щось трапилось. ОСОБА_14 відповів, що не знає, потім повернувся у кімнату охорони і побачив що сидить ОСОБА_4 , а біля нього два хлопця і побачив кров в приміщенні.

Під час обідньої перерви ОСОБА_14 спілкувався з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , та зазначив, що вони перебували в звичайному емоційному стані, шуткували, сміялися. З ними усіма проводився інструктаж. З ОСОБА_4 , у ОСОБА_14 були нормальні стосунки, після настання інциденту ОСОБА_4 не намагався вийти з приміщення. ОСОБА_14 не відомо хто викликав швидку допомогу, після дзвінка командира роти, він повернувся до приміщення відпочинку та допоміг затягти ОСОБА_9 на ноші які принесли працівники швидкої допомоги. Йому не було відомо скільки осіб було на місці інциденту, йому повідомив про цей інцидент ОСОБА_17 . Коли ішов через подвір`я то побачив що стоїть машина швидкої медичної допомоги.

Усі події відбувались на першому посту,коли він туди зайшов то був присутній ОСОБА_10 .Він пообідав,у цей час ОСОБА_10 пішов змінити ОСОБА_9 . ОСОБА_9 прийшов, ОСОБА_14 в цей час знаходився в кімнаті на обідній перерві разом з ОСОБА_4 . Пообідавши, він сидів біля телевізора і потім ОСОБА_9 попросив ОСОБА_14 змінити ОСОБА_10 , сказав, що доп`є чай і потім змінить ОСОБА_14 і він пішов замінити ОСОБА_10 . Коли він пішов в кімнаті відпочину залишилося тільки двоє людей ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Коли вони їхали з ранку на роботу, та на обідній перерві, нічого підозрілого не помітив. У ОСОБА_9 був нормальний настрій, він шуткував, сміявся, вони з ним вчилися разом у шкільні роки. Про ОСОБА_4 та його характер, нічого підозрілого ОСОБА_14 сказати не може. З того часу, як ОСОБА_9 попросив ОСОБА_14 піти пройшло десь приблизно хвилин 40-50. Хто приїхав далі він не бачив, сидів на центральному посту.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав показання, що знає обвинуваченого ОСОБА_4 , вони були в дружніх відносинах. Стосунки у ОСОБА_10 з ОСОБА_4 були звичайні, нормальні, товаришували трохи, наскільки ОСОБА_10 знає, ОСОБА_4 не був конфліктним, вони з ним нормально спілкувалися.

Усі події відбувались в Господарському суді міста Києва. ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_14 приїхали на роботу в той день десь о 12 годин 45 хвилин, ОСОБА_10 спочатку пішов пообідати, потім пішов замінити потерпілого ОСОБА_9 на посту. Приблизно о 13 годин 45 хвилин ОСОБА_10 прийшов замінити ОСОБА_14 , а він пішов в кімнату відпочинку яка була квадратної форми. В кімнаті охорони на той момент розміщувались троє людей. ОСОБА_4 , ОСОБА_10 не бачив, бо він був за шафою де знаходяться стіл і мікрохвильова піч, останній якраз розігрівав собі обід та розмовляв по телефону. ОСОБА_20 пив чай, а ОСОБА_10 слідкував за камерами. ОСОБА_10 з ОСОБА_9 розмовляли, ОСОБА_9 розповідав, що не має грошей щоб купити подарунок дівчині, мамі та сестрі на 8 березня, потім ОСОБА_4 сказав ОСОБА_9 розмовляти тихіше бо не чути телефону, по якому він розмовляв, так як у ОСОБА_9 був гучний голос. Потім все було тихо, ніяких шуму та сварок не було, ОСОБА_10 не звертав на них уваги, сидів дивився на камери, відстань між ним та ОСОБА_9 була десь 5-6 метрів, а між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 метрів 2-3, потім почув таку фразу: «не жартуй зі мною, а то я бахну», потім почув кроки. ОСОБА_10 розвернувся і побачив що ОСОБА_4 стоїть біля вікна, перед ОСОБА_9 і руки в нього були виставлені спереду, далі пролунав постріл, все відбувалось дуже швидко. ОСОБА_4 стояв до ОСОБА_10 спиною, тому він не бачив, що в нього в руках, не знав про зброю. Коли ОСОБА_4 відійшов від ОСОБА_9 , то в того була дірка у голові, відповідно була кров. Поранення у ОСОБА_9 було трохи нижче скроні з лівої сторони, він сидів, ОСОБА_4 стояв над ним, руки були витягнуті нижче плечей. ОСОБА_10 бачив реакцію ОСОБА_4 на те що сталося і вважає що перезаряджання зброї та вистріл не були умисними. Фраза про «я зараз бахну» не звучала як погроза, він сказав це спокійно. Момент коли він діставав зброю ОСОБА_10 не бачив із-за спини ОСОБА_4 . Під час моменту підходу та моменту пострілу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 нічого не казали. ОСОБА_4 напевно закінчив розмову в той момент коли почав рух. Телефону в нього в руках ОСОБА_10 не бачив, але він не вважає що під час розмови могли виникнути неприязні стосунки між ними. ОСОБА_4 розмовляв по телефону та попросив ОСОБА_9 говорити тихіше, бо в нього гучний голос. Коли ОСОБА_4 йшов до ОСОБА_9 то зробив кроків 7, 8. В момент коли була перезарядка зброї ОСОБА_9 сидів на тому самому місці і нічого не говорив, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_4 та запитав що він зробив, на що останній йому відповів, шо він не хотів, а так вийшло. Без поважної причини не можна було діставати та користуватися зброєю, зранку проводився інструктаж. ОСОБА_10 вважає, що це був жарт, а не спонтанний вияв емоцій, бо ОСОБА_9 ніяк не відреагував, не злякався, нічого не казав, також ОСОБА_10 не думає, що причиною пострілу стало, те що ОСОБА_9 заважав ОСОБА_4 розмовляти по телефону, скоріше це був жарт.

ОСОБА_10 з ОСОБА_4 почали телефонувати в швидку допомогу, була велика паніка ще спрацювала сигналізація, вони намагалися надати першу медичну допомогу, крові було багато. Перевернули потерпілого і чекали приїзду швидкої медичної допомоги, вони хотіли викликати швидку з мобільного, але з мобільного не виходило, вибивало. ОСОБА_4 дзвонив з мобільного, ОСОБА_10 по стаціонарному.

ОСОБА_10 намагався надати першу медичну допомогу, закрив дірку пальцями, бо було багато крові, ОСОБА_4 не намагався втекти з місця події, викликав медичну допомогу, гукав працівників на допомогу. Після пострілу ОСОБА_4 не намагався позбавитися від зброї, гільзу поклав на стіл, а зброю в кобуру, працівникам міліції одразу сказав що це вчинив він. ОСОБА_4 не намагався уникнути відповідальності, сам на себе надів кайданки.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_4 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: витяг з кримінального провадження № 0000355; повідомлення №3206142 від 06.03.2015 від 06.03.2015 (оператор 102); довідка по повідомленню лікаря від 06.03.2015 року; повідомлення №3206248 від 06.03.2015 (оператор 102); довідка №13 КДЦ філія №1 від 06.03.2015; довідка №382 від 06.03.2015 МКЛ ШМД; протокол огляду місця події від 06.03.2015 року; протокол огляду відео від 05.05.2015 року з фототаблицею; DVD Rдиск із відеозаписом камер спостереження Господарського суду м. Києва; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.03.2015 року; протокол огляду відео слідчого експерименту від 07.03.2015 року з фототаблицею; флеш пам`ять з відеозаписом слідчого експерименту; протокол слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин подій від 06.03.2015 року з фототаблицею; флеш пам`ять з відеозаписом до протоколу; схема розташування місць несення служби на посту №3/4 по АДРЕСА_3 ; карта виїзду швидкої медичної допомоги №994 від 06.03.2015 року; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26 травня 2015 року; висновок експерта від 25.05.2015 року №318хс; висновок судово-психіатричної експертизи №384 від 07.05.2015 року; супровідний лист про направлення висновку експерта від 25.05.2015 року №8/4170; висновок експерта №388 від 25.05.2015 року; висновок експерта від 30.04.2015 року №81/д; протокол огляду та вилучення від 16 квітня 2015 року; висновок експерта №959/2від 19.05.2015 року згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено згідно даних медичної документації: вхідна вогнепальна рана (на час проведення експертизи рубець на шкірі) в лівій щічно-виличній ділянці, від якої відходив рановий канал, з ушкодженням за своїм ходом: м`яких тканин голови, лівої виличної, тім`яної та скроневої кісток, оболонок та тканин мозку, з проривом крові під м`яку та тверду мозкові оболонки (об`єм субдуральної гематоми, видаленої під час оперативного втручання 06.03.2015р близько 80 куб.см.), якій закінчився кулею в товщі правої тім`яно-потиличної ділянки; посттравматична ішемія лівої півкулі мозку з гнійним запаленням, не чітко виражена борозна вдавлення на нижній поверхні обох півкуль мозочку від краю великого потиличного отвору.

Таким чином, вищевказаний комплекс ушкоджень, у вигляді одиночного сліпого кульового вогнепального поранення голови, що призвів до смерті потерпілого має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та не виключається можливим його виникнення в строк та при обставинах, вказаних в постанові.

акт судово-медичного дослідження (обстеження крові трупа ОСОБА_9 №318 від 14.04.2015 року; акт судово-медичного дослідження №526 від 14.04.2015 року; висновок експерта №506/е від 03.04.2015 року; лікарське свідоцтво про смерть №959/2 від 14.04.2015 року ОСОБА_9 ; протокол огляду від 06.05.2015 року; витяг із закону України Про міліцію; План охорони громадського порядку в приміщенні судів та забезпечення безпеки осіб, взятих під державний захист особовим складом 3 роти СБСМ Грифон ГУМВС України в м. Києві; функціональні обов`язки міліціонера спеціального батальону судової міліції Грифон ГУ МВС України в м. Києві по охороні приміщення суду та забезпеченню безпеки і охорони громадського порядку в судовій установі; характеризуючи матеріали на Воршкевичата характеризуючи матеріали на ОСОБА_4 .

Стороною захисту були надані письмові документи, а саме квитанції про відшкодування шкоди потерпілому.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, заслухавши показання свідків, дослідивши надані сторонами документи та речові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

Суд приходить до висновку, щонадані сторонами документи є належними доказами оскільки відповідають вимогам КПК України.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд враховує наступне. Так, з матеріалів провадження вбачається, що 06.03.2015 року, між ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 під час несення добового чергування, яке вони здійснювали відповідно своїх посадових обов`язків в приміщенні охорони на центральному посту, яке розташоване на першому поверсі адміністративної будівлі з літерою«А`Господарського суду м. Києва, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка. Дані обставини підтверджуються показаннями самого обвинуваченого, в ході яких від розповів, що потерпілий ОСОБА_9 насміхався над ним під час його телефонної розмови з дівчиною. На його неодноразові зауваження, щодо припинення глузування та не заважання його спілкуванню, ОСОБА_9 не реагував. Дані обставини підтвердив і свідок ОСОБА_10 , який безпосередньо був присутній в приміщенні охорони, хоча останній зазначив, що на його думку неприязні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не могли виникнути під час телефонної розмови ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 , близько 13 год. 35 хвилин, перебуваючи в тому ж приміщенні, витягши з кобури табельну вогнепальну зброю (нарізний самозарядний пістолет «ПМ», № НОМЕР_1 , калібру 9х18 мм.), діючи умисно, грубо ігноруючи вимоги ст.15 (застосування вогнепальної зброї) Закону України «Про міліцію», націлився в життєво важливий орган голову ОСОБА_9 та здійснив постріл в ліву частину обличчя потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечив наявність у нього умислу на вбивство ОСОБА_9 , вказавши, що він хотів тільки налякати потерпілого, та діставши табельну зброю, зарядивши її, підійшов до останнього і направив пістолету голову ОСОБА_9 , тримаючи палець на спусковій скобі, а не на спусковому гачку пістолета. Останній побачивши це, почав підводитися та розвертатися до ОСОБА_4 , та рукою доторкнувшись до зброї почав відсторонювати її від себе і в цей час палець ОСОБА_4 зіскочив зі спускової скоби на гачок та він здійснив постріл. Однак, такі пояснення спростовуються проведенням слідчого експерименту; протоколом огляду відео слідчого експерименту від 07.03.2015 року з фототаблицею; флеш пам`ятью з відеозаписом слідчого експерименту; протоколом слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин подій від 06.03.2015 року з фототаблицею; флеш пам`яттю з відеозаписом до протоколу та висновком висновок експерта №959/2 від 19.05.2015 року з описанням в ньому напрямку ранового каналу, який унеможливлює версію описання подій обвинуваченого.

Тому, така позиція обвинуваченого на думку суду, є позицією захисту з метою уникнення від покарання, так як обвинувачений заперечував щодо кваліфікації своїх дій на досудовому слідстві, а в судовому засіданні визнав свою вину. Дані твердження обвинуваченого не спростовують того факту, що ОСОБА_4 вчинив усі дії для досягнення своє мети, діставши зброю, зарядивши її та направивши в життєво важливий орган потерпілого і здійснивши постріл. Про те, що ОСОБА_4 , діяв умисно свідчать і показання свідка ОСОБА_10 , який почув фразу ОСОБА_4 «не жартуй зі мною, а то я зараз бахну», і після цього останній більше нічого не говорячи, підійшов до ОСОБА_19 з приведеною для готовності до стрільби зброєю та здійснив постріл. Вказане, на думку суду свідчить, що під час словесної перепалки між обвинуваченим та потерпілим у обвинуваченого раптово виник умисел на заподіяння смерті потерпілому, і він зміг довести свій злочинний умисел до кінця.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 7.02.2003 року №2 п.22 для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження має значення спрямованість умислу обвинуваченого. «Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій…».

Тобто, враховуючи викладене вище, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, оскільки обвинувачений вчинив усі необхідні дії для вбивства потерпілого, про що не заперечує і сам обвинувачений та в чому розкаюється і визнає вину саме за ч.1 ст. 115 КК України. В матеріалах справи відсутні данні, які б свідчили, що дана подія могла виникнути з необережності, оскільки приводячи зброю у готовність до пострілу, в порушення усіх вимог та правил поводження зі зброєю про які був попереджений та обізнаний з ними, обвинувачений мав можливість цього не робити і міг знати які наслідки можливі після її застосування. Безпосередньо перед цим у обвинуваченого виник конфлікт з потерпілим. Заява в подальшому, обвинуваченого про те, що він не мав умислу та не хотів щоб так вийшло, суд розцінює як розкаяння за вчинене та усвідомлення останнім наслідків вчиненого злочину, про що зокрема свідчить поведінка обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину, що він сам себе пристебнув кайданками, викликав швидку медичну допомогу та не тікав з місця події злочину, добровільно віддавши знаряддя скоєння злочину у виді табельної зброї.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, навмисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , передбаченого ч.1 ст. 115 КК України доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, характеризується позитивно, частково відшкодовує шкоду потерпілому, та враховуючи його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, що останній не намагався зникнути з місця вчинення злочину, викликав швидку медичну допомогу. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі та застосуванням додаткових мір покарання відповідно до статті 54, 55 КК України у вигляді позбавлення військового звання та права обіймати посади у правоохоронних органах.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі заявлений ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 140000 тисяч гривень та моральної шкоди в розмірі 200000 гривень відповідач визнав у повному обсязі, однак позивач у судовому засіданні від нього відмовився, тому даний позов необхідно залишити без розгляду.

Судові витрати по справі необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі: кулю, вилучену з тіла ОСОБА_9 , упаковану в пакет експертної служби №3142622; сліди речовини бурого кольору упаковані в пакет білого кольору; змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , запаковані в поштовий конверт білого кольору; 1 стріляна гільза калібру 9 мм. упакована в пакет експертної служби №3142622 знищити за втратою потреби. Інші речові докази повернути власникам та дозволити використовувати на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років та додаткової міри покарання на підставі ст.ст. 54, 55 КК України позбавити спеціального звання сержант міліції та заборонивши обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 16.01.2018 року.

Зарахувати ОСОБА_4 , у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по день набрання вироку законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 06.03.2015 до 20.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у сумі 1721 (одна тисяча сімсот двадцять одна) гривня24 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по справі: кулю, вилучену з тіла ОСОБА_9 , упаковану в пакет експертної служби №3142622; сліди речовини бурого кольору упаковані в пакет білого кольору; змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , запаковані в поштовий конверт білого кольору; 1 стріляна гільза калібру 9 мм. Упакована в пакет експертної служби №3142622 знищити за втратою потреби. Інші речові докази повернути власникам та дозволити використовувати на власний розсуд.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді:
________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2