Справа № 467/1389/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2017 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4

розглянувши скаргу голови фермерського господарства « ОСОБА_5 » ОСОБА_5 на бездіяльність Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2017 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Арбузинського районного суду із скаргою на бездіяльність Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

Скарга мотивована тим, що нею 30 вересня 2017 року подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України Зазначає, що при здійсненні нею господарської діяльності, а саме обробітку земельних ділянок, які використовує ФГ «Коваль С.О.» згідно укладених і належним чином зареєстрованих договорів оренди з власниками земельних часток (паїв), невідома група осіб на автомашинах здійснювала перешкоди шляхом блокування її техніки, вимаганням припинити посів озимих культур та погрозами їх знищення.

Відомості до ЄРДР за поданою нею заявою до Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області не внесені, тому ОСОБА_5 оскаржила бездіяльність вказаного органу до суду.

В судовому засіданні адвокат скаржника підтримала скаргу, посилаючись на обставини викладені в ній та просила їх задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вважаючи дії прокуратури законними, відповідь заявнику надана на підставі Закону України «Про звернення громадян»

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали скарги та надані суду докази, прийшов до наступного.

Кожен, чиї права та свободи, викладені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ "Chahal v. the UK", n. 145.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішеннями Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп та від 25 грудня 1997 року № 9-зп наголошено на гарантуванні кожному судового захисту прав та свобод у судовому порядку шляхом оскарження дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також щодо неможливості відмови у правосудді.

Встановлено, що ОСОБА_5 30 вересня 2017 року звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, яка була передана до Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.

За результатами розгляду поданої заяви, начальником Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_5 надано відповідь від 6 жовтня 2017 року за № 23-405-11, в тексті якого вбачається, що ОСОБА_5 було відмовлено у внесенні за її заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ч.1 ст.. 303 КПК України та частини 1 розділу 2 Положення «Про ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань»

Відомості до ЄРДР на час розгляду скарги за вказаною заявою не внесені

Згідно ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, слідчий суддя констатує, пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо застосування Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяв громадян про вчинення кримінального правопорушення, слід відмітити, що цей нормативно-правовий акт має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас, якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Таким чином, посадові особи заявленого суб`єкта оскарження обмежились наданням відповіді в поряду Закону України «Про звернення громадян», тобто не забезпечили заявнику гарантованого державою права та закріпленого у ст. ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язку здійснювати повне й ефективне розслідування та ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, позбавивши громадянина (заявника) права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин.

Зазначений лист керівника відділу прокуратури не може бути підставою для відмови у внесенні уповноваженою особою даного органу прокуратури після отриманні заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ст. 214 КПК України і не може тлумачитися службовими особами прокуратури на свій власний розсуд.

Так аналіз положень кримінального процесуального закону, а також підзаконних актів, прийнятих відповідно до останнього, які регламентують підстави та порядок внесення слідчим та прокурором після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, свідчать, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підстав заяви та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійснення ними своїх повноважень, разом з тим, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена законом України про кримінальну відповідальність, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

При цьому, жодна норма кримінального процесуального закону не надає органу досудового розслідування після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення здійснювати оцінку їх обґрунтованості, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження, а отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Враховуючи зазначене, вважаю, що скарга в частині зобов`язання внести відомості за заявою ОСОБА_5 про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає задоволенню, оскільки зазначена заява містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, але станом на час розгляду скарги в суді доказів внесення службовими особами Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою не надано.

Вимоги скарги щодо зобов`язання Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області розпочати досудове розслідування за цією заявою наразі є передчасними.

Відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 107, 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу голови фермерського господарства «Коваль С.О.» ОСОБА_5 на бездіяльність Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену службову особу Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 206 КК України за заявою голови фермерського господарства « ОСОБА_5 » ОСОБА_5 від 30 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Арбузинського районного суду ОСОБА_1