Справа № 139/406/18
Провадження по справі № 1-кп/150/36/18
УХВАЛА
27 квітня 2018 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у залі судових засідань у відкритому підготовчому провадженні, справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000033 від 03.03.2018 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоньківці Могилів-Подільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючий, не одружений, раніше судимий Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області 05.02.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців та 02.01.2018 звільнений мовно-достроково Вінницьким міським судом з невідбутим строком 11 місяців,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризик, визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу, не відпав, при цьому термін дії даної ухвали закінчується.
Обвинувачений заперечує щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить із наступного.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування (продовження) запобіжного заходу є забезпечення виконання (…), обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави (…), суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (…). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (…). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (…)».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), кваліфікуючою ознакою якого є грабіж, вчинений повторно, правова кваліфікація злочину ч.2 ст.186 КК України, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цього злочину, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Строк дії ухвали Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05.03.2018 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 30.04.2018, у зв`язку із чим стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку даного запобіжного заходу.
Так, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також наявність ризиків переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, маючи не зняту і непогашену судимість, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючою ознакою якого є грабіж, вчинений повторно та обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
При цьому, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину до 6 років позбавлення волі; його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, суд враховує наявність не знятої і непогашеної судимості і ризик вчинення інших подібних злочинів обвинуваченим у випадку не продовження йому запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного вище суд вважає, що наявні підстави для продовження запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим продовження строку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
Таким чином, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 199, 314, 315, 316, 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задоволити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України застосований ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05.03.2018 продовжити на шістдесят діб з 15 год. 35 хв. 27 квітня 2018 року до 15 год. 35 хв. 26 червня 2018 року.
Розмір застави, визначений ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05 березня 2018 року у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 35 240,00 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень (одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, депозит 37 315 033 000 401, , банк Державне казначейство України, м. Київ, МФО 820 172, призначення платежу: застава, Чернівецький районний суд Вінницької області) залишити незмінним.
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_4 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_4 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_5