АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1757/17 Номер провадження 11-кп/786/199/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2014 року за ч. 2 ст. 289, ст. 71 до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування амністії.

Приймаючи рішення, суддя вказав, що оскільки ОСОБА_7 відбуває покарання, в тому числі, за вчинення умисного тяжкого злочину, скоєного ним в період звільнення від відбування покарання з іспитовим строком за попереднім вироком, а син засудженого народився після набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", відсутні підстави для застосування до нього амністії, а заява засудженого не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог вказує, що при розгляді його клопотання, суд допустив неповноту судового розгляду, а саме, не дослідив обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого рішення.

Посилається на те, що судом не взято до уваги відомості про його поведінку за час відбування покарання, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини.

Крім того, вказує на порушення строку розгляду його клопотання, розгляд справи за відсутності захисника.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 заперечує висновки суду першої інстанції щодо неможливості застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році», проте, відповідно до п. «в» ст. 8 зазначеного Закону, амністія не застосовується до осіб, зокрема, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України та звільненим від відбування покарання з випробування з іспитовим строком терміном 1 рік 6 місяців, згідно з вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року, до закінчення визначеного іспитового строку, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що з урахуванням викладених вище положень Закону, виключає можливість застосування до нього амністії.

Щодо порушення прав засудженого, то такі доводи ОСОБА_7 не знаходять свого підтвердження, оскільки останній, в суді першої інстанції, не заявляв клопотання про залучення йому захисника, при цьому, відповідно до ст. 52 КПК України, участь захисника не є обов`язковою. Поміж тим, ухвалою суду за клопотанням засудженого, під час апеляційного розгляду, доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити ОСОБА_7 адвоката для надання безоплатної правової допомоги та такий адвокат був призначений.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25 липня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування амністії відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3