Справа №490/7658/17 20.10.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва області від 13 вересня 2017 року
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
заявник ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що арешт на кошти накладено безпідставно, арештовані кошти не є речовим доказом, а рахунок не відповідає критеріям, визначеними ст. 98 КПК України.
На думку апелянта, прокурором не надано доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, а слідчий суддя, розглядаючи клопотання, не перевірив в повній мірі його на відповідність вимогам ст. 171 КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, які вказують на розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, та цивільного позову, наслідки арешту для інших осіб, розумність співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зазначає, що клопотання про арешт майна було винесено в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Санкції цих статей КК України не передбачають конфіскацію майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
В матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «БК ДОРСЕРВІС», відкритому в ПАТ «МАРФІН БАНК», набуті кримінальним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, тому відсутні підстави для арешту грошових коштів.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Слідчий обґрунтував необхідність арешту майна метою забезпечення збереження речових доказів, а саме грошових коштів, набутих протиправним шляхом, оскільки є підстави вважати, що вони можуть переховуватись, зникнути, використатись на інші потреби підприємства чи третіх осіб.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що грошові кошти, розміщені на банківському рахунку ТОВ «Будівельна компанія Дорсервіс» є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення і набуті в результаті його вчинення.
Зазначив, що необхідність накладення арешту пов`язана з наявністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме недопущення переведення (розпорядження) або обготівкування грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Будівельна компанія Дорсервіс» (СДРПОУ 22507018), відкритому в ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168).
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя частково дотримався вказаних вимог закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-які валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Як слідує з подання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у зв`язку з досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , зареєстрований в податкових органах, як фізична особа підприємець, досяг попередньої злочинної домовленості з начальником САД в Миколаївській області ОСОБА_10 , заступником начальника САД в Миколаївській області ОСОБА_11 , інспектором ВЯТК та ИТ САД в Миколаївській області ОСОБА_12 та головним інженером ДП «Миколаївський облавтодор» ОСОБА_13 щодо привласнення бюджетних коштів загальною сумою близько 814 000 грн., шляхом складання та підроблення завідомо неправдивих офіційних документів, внесенням до них неправдивих відомостей щодо виконання дорожньо-ремонтних робіт на території Миколаївського регіону.
Також встановлено, що службові особи Служби автомобільних доріг у Миколаївській області та ДП «Миколаївський облавтодор» мають на меті перерахувати бюджетні кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» (ЄДРІЮУ 22507018 Одеська обл., Лиманський р-н., с.Визирка, пров. Дорожній 1) за проведення ремонтних робіт автомобільної дороги Т-15-18 «Велика Корениха - Кам`янка», які фактично не виконувались.
Відповідно до відповіді ГУ ДФС в Миколаївській області від 18.08.2017 р. за № 4425/9/14 - 29.08.08 встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» є клієнтом банку ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) та вказаним підприємством у зазначеній банківській установі відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується копією рахунком - фактурою № СФ-0000495 від 23.08.2017 та копією платіжного доручення № 707 від 29.08.2017 р., який використовується для вчинення злочину.
Встановлено, що на вказаний вище рахунок за проведення ремонтних робіт дороги Т-15-18 ДП «Миколаївський облавтодор» 29.08.2017р. перераховано частину суми коштів від загальної в розмірі 100000 грн. та у найближчий час планується перерахування іншої частини суми в розмірі 714000 грн.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що є обґрунтовані підстави вважати, що грошові кошти, розміщені на банківському рахунку ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення і набуті в результаті його вчинення.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що необхідність накладення арешту пов`язана з наявністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме недопущення переведення (розпорядження) або обготівкування грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС», відкритому в ПАТ «Марфін Банк».
Разом з тим, приймаючи рішення, слідчий суддя не врахував, що у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що ДП «Миколаївський облавтодор» 29.08.2017 р. перераховано лише 100 000 грн.
Хоча у клопотанні прокурора ОСОБА_8 міститься достатнє обґрунтування щодо необхідності арешту грошових коштів, але не конкретизовано розмір грошових коштів, які є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що лише грошові кошти в сумі 100 000 грн, розміщені на банківському рахунку ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, і набуті в результаті його вчинення та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Однак, слідчий суддя при прийняті рішення не врахував межі поданого клопотання прокурора щодо суми грошових коштів, які орган досудового слідства вважає такими, що набуті кримінально протиправним шляхом, та наклав арешт фактично на усі грошові кошти, розміщені на рахунку № НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС», що не є виправданим з огляду на вищезазначені вимоги ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Крім того, при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано, що накладення арешту на грошові кошти не можуть стосуватися операцій по сплаті заробітної плати.
З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст., 407 ч.3, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Будівельна компанія ДОРСЕРВІС» ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва області від 13 вересня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3