АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/824/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001443 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою (9 класів), який офіційно не працевлаштований, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимого: 1) 07.10.2005 року вироком Московського районного суду м.Харкова за ч. 2 ст. 185, ч,2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 01.03.2008 року з Харківського СІЗО у зв`язку з відбуттям строку покарання; 2) 08.04.2016 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік; 3) 20.09.2017 року вироком Московського районного суду м.Харкова за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 ч.1 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України, та призначено покарання:
- за ч.1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки,
- за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця.
На підставі ч.1. ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08 червня 2017 року (з моменту фактичного затримання) по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 08 червня 2017 року.
Позовні вимоги по справі потерпілих ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь: потерпілої ОСОБА_8 9190 грн. 00 коп.; потерпілої ОСОБА_9 10000 грн. 00 коп.; потерпілої ОСОБА_10 10000 грн. 00 коп.; потерпілої ОСОБА_11 30000 грн. 00 коп.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27.

Згідно з вироком, 01 травня 2017 року приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за буд. АДРЕСА_3 , побачив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , на шиї якої він побачив ланцюг із золота з кулоном, після чого у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним майном, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом ривку з шиї відкрито заволодів ланцюгом із сплаву золота 585 проби, масою золота 5,87гр,, вартістю - 3628,13 гривень, згідно судово-товарознавчої експертизи №227 від 21.06.2017 року та кулоном квадратної форми з зображенням ліку Святого Миколая виконаний із сплаву золота 585 проби, вагою 1,5 гр., вартістю - 927,12 грн., згідно судово-товарознавчої експертизи №227 від 21.06.2017 року, які належали ОСОБА_8 . Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_8 , ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину, обернувши у подальшому викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 4555, 25 грн..
Крім того, 25 травня 2017 року, приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись навпроти буд, № 15 по вул. Метробудівників в м. Харкові, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_9 на шиї якої він побачив ланцюг із золота з кулоном, після чого у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним майном, діючи умисно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом ривку з шиї відкрито заволодів ланцюгом із сплаву золота 585 проби, масою золота 9,17гр., вартістю - 5561,33 гривень, згідно судово-товарознавчої експертизи №226 від 21.06.2017 року та кулоном у вигляді серця з прозорою вставкою, виконаний із сплаву золота 585 проби, чистою вагою 4,64 гр., вартістю - 2814,02 грн., згідно судово-товарознавчої експертизи №226 від 21.06.2017 року, які належали ОСОБА_9 .. Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_9 , ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину, обернувши у подальшому викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 8375,35 грн..
Крім того, 28 травня 2017 року, приблизно о 09 год. 15 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на алеї між будинком № 123 по вул. Гв. Широненців та буд. № 90 по вул. Н. Ужвій в м. Харкові, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_10 на шиї якої він побачив ланцюг із золота з підвіскою, після чого у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаним майном, діючи умисно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом ривку з шиї відкрито заволодів ланцюгом із сплаву золота 585 проби, масою золота 10,06 гр,, вартістю - 6124,93 гривень, згідно судово-товарознавчої експертизи №229 від 21.06.2017 року та підвіскою - хрест з Розп`яттям, виконаний із сплаву золота 585 проби, чистою вагою 3,35 гр., вартістю - 2039,61 грн., згідно судово-товарознавчої експертизи №229 від 21.06.2017 року, які належали ОСОБА_10 . Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_10 , ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину, обернувши у подальшому викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 8164,64 грн..
Крім того, 29 травня 2017 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 20/321 по вул. Героїв Праці в м. Харкові, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_11 на шиї якої він побачив ланцюг із золота, після чого у нього виник умисел, спрямований на вчинення нападу, поєднаного із застосуванням насильства, з метою заволодіння вказаним майном. Так, ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_11 до під`їзду № 5, піднявся за нею на другий поверх, після чого наніс одиночний удар у щелепу ОСОБА_11 , від якого остання втратила свідомість, а ОСОБА_7 скориставшись її безпорадним станом зірвав з її шиї ланцюжок із металу жовтого кольору 585 проби, вагою 22,81 гр., плетіння «бісмарк», вартістю - 14013,10 гривень, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №219 від 16.06.2017 року. В результаті удару ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді забитої наскрізної рани нижньої губи, яка загоїлось із утворенням рубця, які належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів але не більше 3-х тижнів (21 дня), а також в результаті падіння садно і гематому голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3625-Ая від 26.06.2017 року відносяться до легких, тілесних ушкоджень. Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_11 , ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_11 матеріальний збиток на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання: за ч.1 ст.186 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.187 КК України - у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за новим вироком та вироком Московського районного суду м. Харкова від 20.09.2017 року, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор вказує на те, що суд при призначенні обвинуваченому покарання не достатньо врахував дані про особу ОСОБА_7 , а саме те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, але після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив, в тому числі, тяжкі корисливі злочини, що вказує на його небажання виправлятись. Крім того, апелянт зазначає в своїх доводах, що обвинувачений ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду провадження збитки, заподіяні вчиненими ним злочинами потерпілим, не відшкодував. Отже, на думку прокурора, вирок районного суду в частині призначення обвинуваченому покарання підлягає скасуванню, внаслідок необхідності застосування більш суворого покарання з постановленням судом апеляційної інстанції свого вироку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, що підтримав свою апеляційну скаргу, а також заперечення обвинуваченого, який вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задоволити частково, з наступних підстав.

Кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, а сам обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину по всім епізодам вчинених злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України.

Зазначеним діям ОСОБА_7 суд дав належну правову оцінку та правильно кваліфікував його дії: за ч.1 ст. 186КК України, тобто як відкрите викрадання чужого майна (грабіж ); за ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч.1 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). Злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, відповідно до класифікації за ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а злочини, передбачені ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України, - є тяжкими злочинами. Ці обставини ніким в апеляційному порядку не оспорюються.

Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої прокурором апеляційної скарги, а також фактичного змісту вироку, недостатньо врахував вимоги ст.50 та 65 КК України
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Проте судом не приділено належної уваги вищезазначеним нормам і при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність - вчинив нові корисливі злочини проти власності, в тому числі тяжкі злочини відповідно до класифікації за ст.12 КК України. Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання не достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та фактичних обставин їх скоєння, а саме той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив три епізоди відкритого викрадання чужого майна, також напад на потерпілу, за якою прослідував в під`їзд будинку, та з метою заволодіння чужим майном, наніс їй один удар в щелепу, від якого остання втратила свідомість.

Наведене характеризує ОСОБА_7 як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає становитися на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, а також не надані вони обвинуваченим і під час апеляційного розгляду, щодо відшкодування ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди, що завдана потерпілим, ані під час досудового розслідування, ані під час усього судового розгляду. Ці відомості, також свідчать про небажання обвинуваченого здійснювати хоч які-небудь дії, щоб примиритися з потерпілими та довести суду своє бажання виправитися і в подальшому не вчиняти нові злочини, що також підтверджує обґрунтованість апеляційних доводів прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, як за цим кримінальним провадженням, так і на підставі норми ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а тому доводи ОСОБА_7 , що стосується щирого каяття щодо своєї вини - то це саме по собі, при наявності вищевказаних обставин, істотно не зменшує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим тяжких злочинів, оскільки він раніше вже засуджувався за вчинення корисливих злочинів, але пізніше продовжив вчинювати нові умисні злочини проти власності, що також свідчить про обґрунтованість апеляційних доводів прокурора щодо необхідності призначення більш суворого покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Разом з цим, доводи і заперечення ОСОБА_7 щодо необхідності залишення оскаржуваного вироку без змін, внаслідок наявності у обвинуваченого дружини та двох малолітніх дітей, - є безпідставними, оскільки ці обставини існували і на момент вчинення цих злочинів та не спинили злочинні дії ОСОБА_7 , а обрана лінія захисту є лише способом уникнення обвинуваченим справедливого та належного покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних доводів та вимог прокурора щодо невідповідності призначеного покарання за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України, внаслідок м`якості і неналежного врахування тяжкості цих злочинів та особи обвинуваченого, тобто необхідності застосування більш суворого покарання за розміром, що відповідно до вимог ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення вироку в цій частині судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне, вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити у цій частині свій вирок, яким призначити покарання в умовах ізоляції від суспільства, з реальним його відбуттям, як це зазначено в апеляції прокурора.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, судова колегія, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними, враховує те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, має двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції слушно визнав щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст.66 КК України, та вірно встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України. Вчинені ОСОБА_7 злочини, передбачені ч.1 ст.187, ч.2 ст.186 та ч.1 ст.186 КК України, - є умисним, і відповідно до ст. 12 КК України, класифікується відповідно, як тяжкі злочини та середньої тяжкості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, в межах санкції ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, але не в максимальному розмірі, за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років. За сукупністю злочинів, згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, належить призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини у цьому кримінальному провадженні до ухвалення вироку Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року, за яким його визнано винним за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання, на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання, належить призначити відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року, у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, що обумовлює часткове задоволення апеляційних вимог прокурора.
На думку колегії суддів таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1,75 КК України колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, п.3 ч.1 ст.ст.407, 409, 414, 418, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,
- за ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року, за яким ОСОБА_7 призначено покарання 4 роки 6 місяців, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_12 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3