У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001568 старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0001568 старший слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 21 листопада 2017 року близько 18-ої години в с.Минай Ужгородського району на вул.Патруса Карпатського навпроти магазину "АВС" розташованого за адресою: с.Минай вул.Патруса Карпатського, 24 невстановлений водій керуючи мікроавтобусом моделі мікроавтобус " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) на пішоходному переході допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження. Відомості про дане кримінальне правопорушення 22 листопада 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001568 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. 21 листопада 2017 року в ході огляду місця події було оглянуто мікроавтобус " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) та поміщено даний транспортний засіб на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55 Ужгородського району, так як останній є тимчасово вилученим майном.

Крім цього, в межах даного кримінального провадження виникла необхідність проведення технічної експертизи автомобіля, трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи для забезпечення якої, експерту повинен бути наданий об`єкт дослідження, в даному випадку мікроавтобус " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду автомобіль .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_6 у фактичному володінні якого пребуває мікроавтобус " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001568 від 21.11.2017 року, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 286 КК України.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2017 року був вилучений транспортний засіб " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація).
Постановою слідчого від 22.11.2017 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України, транспортний засіб " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001568, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Під час розгляду клопотання слідчим доведено, що тимчасово вилучений 21.11.2017 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001568 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, а тому клопотання про накладення арешту на вилучений 21.11.2017 року у ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація) який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0001568 та необхідний для проведення експертиз підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001568 старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки " Ford Tranzit" номерний знак НОМЕР_1 ( Польська реєстрація), що зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області шляхом заборони розпоряджатися та користуватися автомобілем.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її ухвалення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1