УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2018 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 погодженого прокурором, про застосування відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Карлівка, Карлівського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292, ч.1 ст. 14 ч. 2 ст. 185 КК України,
- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
З внесеного клопотання, вбачається, що 23 травня 2017 року близько 01 години 15 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Карлівка, Карлівського району, Полтавської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українцем, громадянином України, уродженцем м. Луцьк, Волинської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимим та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем села Розлуч, Турківського району, Львівської області, українцем, громадянином України, з вищою освітою, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою протиправного заволодіння чужим майном дизельним пальним, що знаходиться у володінні ДП «ПрикарпатЗахідтранс», вчинили незакінчений замах на пошкодження об`єкту магістрального нафтопродуктопроводу, що належить також ДП «ПрикарпатЗахідтранс», за наступних обставин: знаходячись на 368 кілометрі, трасі 16, ділянці 43, що розташована поблизу села Невицьке, Ужгородського району, Закарпатської області, за допомогою заздалегідь заготовленого обладнання та інструментів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розкопали ґрунт в місці пролягання зазначеного нафтопродуктопроводу та намагалися просвердлити спеціальний отвір для викачування нафтопродукту, що знаходився в середині, а саме дизельного палива, тим самим порушивши нормальну роботу нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс», однак з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, оскільки їх дії були припинені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 працівниками групи оперативного реагування ТОВ «ХАЗАРТ», яке згідно договору № 74/01-205 від 02.09.2015 здійснює охорону вищевказаного нафтопродуктопроводу, що належить ДП «ПрикарпатЗахідтранс».
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме незакінчений замах на пошкодження об`єкту магістрального нафтопродуктопроводу, що призвело до порушення його нормальної роботи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та готування до таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 КК України, а саме незакінченого замаху на пошкодження об`єкту магістрального нафтопродуктопроводу, що призвело до порушення нормальної роботи зазначеного трубопроводу, за попередньою змовою групою осіб та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме готування до таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
02 червня 2017 року, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, щодо ОСОБА_4 складене письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 135 КПК України, направлене за місцем його реєстрації.
22 червня 2017 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, слідчим відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4
Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема тяжкого злочину та місце його знаходження невідоме, є підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та/або суду. Окрім того підозрюваний ОСОБА_4 знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити речі, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні шляхом їх залякування чи будь-яким іншим чином, а тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просив розглянути дане клопотання за його відсутності.
Підозрюваний в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки слідчий не забезпечив участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, повідомлення його судом також на цей час є неможливим, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 погодженого прокурором, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1