АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1537/17 Справа № 192/765/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року, було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_6 відбув ? покарання, за період відбування покарання зарекомендував себе негативно та послався на матеріали особистої справи. Суд першої інстанції з матеріалів особової справи не встановив позитивних змін у поведінці засудженого.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати вимоги ст. 82 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений посилається на наявні заохочення, також звертає увагу на те, що активно приймає участь в ремонтних роботах у виправній колонії, має позитивну характеристику від начальника відділення, що на його думку являється позитивними змінами у його поведінці.

Також в апеляційній скарзі засуджений вказує що має неповнолітню дитину 2007 року народження, яка потребує фінансової допомоги та має бабусю 1930 року народження.

Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ст. 82 КК України, тобто замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджено за вироком від 19.11.2014 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016 року в строк покарання за вироком Широківського райсуду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.11.2014 року по 20.12.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за правилами ст.72 ч.5 КК України.

Вимогами положення ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого про заміну частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та ставлення до скоєного злочину , що знайшло своє відображення в ухвалі суду.

Судом першої інстанції встановлено та при розгляді в апеляційному суді не спростовано, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21 за період відбування покарання у вищевказаній установі характеризується у тому числі негативно. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи. (а.п. 8).

Саме вказані обставини були безпосередньо досліджені в апеляційній інстанції. Інших обставин, які би спростовували досліджені докази та вказували на те, що засуджений став на шлях виправлення, засудженим не надано.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджений не став на шлях виправлення, посилаючись на ті обставини, що за весь період відбування покарання в особистості засудженого не відбулися позитивні зміни, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у задоволені клопотання та не встановлення підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4