Справа № 489/4504/17

Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/180/2018
У Х В А Л А
26 квітня 2018 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
До теперішнього часу судове слідство по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, не закінчено.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 03.05.2018 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 діб.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання, мотивуючи тим, що в квітні 2018 року ОСОБА_6 засуджений до реальної міри покарання, та просили тимчасово залишити обвинуваченого в слідчому ізоляторі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., "Мамедова проти Росії" від 01.06.2006 р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені одного особливо тяжкого злочину та двох тяжких злочинів проти власності, раніше судимий, притягується до кримінальної відповідальності іншим судом за обвинуваченням у вчиненні аналогічного злочину, не проживає за місцем реєстрації, не має постійного джерела доходів, а отже ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме вчинення іншого злочину та переховування від суду - не зменшилися. Таким чином, суд вважає, що інший менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується клопотання про тимчасове залишення в слідчому ізоляторі, то на теперішній час суд не володіє даними про засудження ОСОБА_6 до реальної міри покарання в квітні 2018 року, тому в клопотанні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити до 24.06.2018 року.
В клопотанні захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про тимчасове залишення обвинуваченого в слідчому ізоляторі - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3