АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4934/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/143/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого,
про відмову у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
учасники провадження:
прокурор ОСОБА_7
у режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6
представник ДУ «Криворізька ВК №80» - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою, просить її скасувати, застосувавши до нього належним чином положення Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має двох неповнолітніх дітей, а тому підпадає під дію п.В ст.1 зазначеного Закону.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання, послався на те, що до ОСОБА_6 не може бути застосована амністія, оскільки до повного відбуття покарання за попереднім вироком він вчинив новий умисний тяжкий злочин, за який вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року, засуджений, із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, ОСОБА_6 , на момент набрання чинності цього закону, станом на 07 вересня 2017 року відбув лише 01 рік 07 місяців 09 днів призначеного покарання, що є меншою частиною, аніж половина призначеного йому основного покарання. З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, щодо засудженого не можуть бути застосовані положення статей 1-7 Закону України «Про амністію у 2016 році».
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений, доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на їх задоволенні, просив застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Представник ДУ «Криворізька ВК №80» при розгляді поданої засудженим апеляційної скарги покладався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи скарги засудженого щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у застосуванні щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році», суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» визначено, що амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
У статті 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» вказано, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Положеннями п.В ст.1 цього Закону, встановлено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, підлягають, зокрема, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до ст.12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно з п.А ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, які, зокрема, після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Відповідно до ст.4 зазначеного вище Закону, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк підлягають засуджені, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженого, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши необхідні матеріали провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у його задоволенні, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не є особою, до якої можливо застосувати положення Закону України «Про амністію у 2016 році».
Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин. До повного відбуття покарання за цим вироком, 13 листопада 2015 року, ОСОБА_6 вчинив новий умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, за який засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року, із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів (а.о.с.10-11,19-20).
Окрім того, початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховується з моменту його затримання - з 28 січня 2016 року, кінець строку відбування покарання 08 лютого 2020 року. Отже, засуджений на день набрання чинності зазначеного закону 07 вересня 2017 року, відбув 01 рік 07 місяців 09 днів призначеного покарання, що є менше половини призначеного строку основного покарання (а.о.с.5).
Приймаючи до уваги викладене та з урахуванням вимог Закону України «Про амністію у 2016 році», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що до ОСОБА_6 не можуть бути застосовані положення про амністію з таких підстав: у зв`язку із вчиненням ним нового умисного тяжкого злочину до повного відбуття покарання, призначеного за попереднім вироком та через не відбуття ним більшої половини призначеного строку основного покарання на день набрання чинності цього Закону.
Твердження апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо можливості застосування амністії через наявність у нього двох неповнолітніх дітей, не можуть бути підставою для звільнення від відбування призначеного йому покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він не є суб`єктом, який підпадає під дію положень Закону, у звязку з тим, що його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який є тяжким.
Отже, суд вважає, що підстав, передбачених кримінальним та кримінальним процесуальним законом, для зміни або скасування оскаржуваної ухвали в ході апеляційного перегляду не встановлено, судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3