Справа № 308/8608/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000034 старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0000034 старший слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що 04.04.2016 року Ужгородською місцевою прокуратурою розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що у жовтні 2014 року на громадянина ОСОБА_5 оформлено право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з використанням підробленого документу, а саме державного акта на право власності на землю І-ЗК № 038780, виданого Ужгородською міською радою від 29.12.2002 року.
Так, у 2014 році ФОП ОСОБА_6 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :45:001:0531, на підставі якої земельна ділянка винесена в натуру на місцевості та за ОСОБА_5 в подальшому зареєстровано право власності.
Документом, який посвідчує право власності, згідно матеріалів землевпорядної документації, є державний акт на право власності на землю І-ЗК № 038780, виданий Ужгородською міською радою від 29.12.2002 року, згідно якого ОСОБА_5 передано земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території АДРЕСА_2 . Підставою видання цього державного акту є рішення IV сесії IV скликання (2-е засідання) Ужгородської міської ради від 27.06.2002, номер рішення в акті не зазначено.
Водночас, як встановлено, цього дня Ужгородською міською радою не приймалось жодних рішень про передачу громадянину ОСОБА_5 земельних ділянок. Відсутня копія такого рішення (або його витяг) й у матеріалах технічної документації із землеустрою.
Відповідно до п.2.14 інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 в редакції, чинній станом на 29.12.2002, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею складається у двох примірниках, підписується сільським, селищним, міським головою або головою відповідної державної адміністрації і скріплюється відповідною гербовою печаткою. Сторінку державного акта з зображенням плану земельної ділянки підписує начальник районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України.
Також, відповідно до п.4.2 згаданої інструкції, другий примірник державного акта або договору, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях відповідних рад чи державних адміністрацій або за їх дорученням - у приміщеннях районних (міських) відділів (управлінь) земельних ресурсів Держкомзему України.
Згідно листа Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, всі другі примірники бланків державних актів передані в управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, оскільки вони є держателями фонду документації із землеустрою.
Водночас, згідно інформації з Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, зазначений державний акт до управління на зберігання не передавався.
Допитаний в ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомив, що до Ужгородської міської ради щодо отримання земельної ділянки не звертався, таку не отримував та нікому не продавав. Крім цього, він не видавав нікому довіреність на вчинення таких дій та нікого не вповноважував від власного імені продавати належній йому земельні ділянки. Паспорт, виданий на його ім`я, який використано для оформлення ділянки, він втратив у 2013 році.
Крім цього, в ході досудового розслідування допитано громадянина ОСОБА_7 , якому ОСОБА_5 ніби-то продав вищезгадану земельну ділянку. Як показав ОСОБА_7 , він за проханням особи, з якою познайомився на вокзалі, фіктивно придбав вказану земельну ділянку від ОСОБА_5 , а потім її фіктивно продав ОСОБА_8 . За надання своїх документів задля оформлення договорів отримав від малознайомої йому особи, з якою познайомився на вокзалі, грошові кошти у сумі 50 доларів США.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який розробляв землевпорядну документацію на земельну ділянку, повідомив що фактично документацію не доробив, а з розробленням такої до нього звертався не ОСОБА_5 , а якась особа за довіреністю.
Допитана ОСОБА_9 , яка показала, що підпис на державному акті серії І-ЗК №038780 схожий на її, однак їй не належить.
У відповідності до висновку експерта №4/242 від 10.08.2017 підпис на зворотній стороні державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №038780 в нижній правій частині під записом інженер-землевпорядник, навпроти прізвища ОСОБА_9 , виконаний не громадянкою ОСОБА_9 , а іншою особою.
Підпис на зворотній стороні державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №038780 в нижній лівій частині під записом міський голова, навпроти прізвища ОСОБА_10 , виконаний не громадянином ОСОБА_10 , а іншою особою.
Підпис у верхньому лівому куті завдання на виконання робіт від 07.10.2014 під записом замовник у графі ОСОБА_5 , виконаний не громадянином ОСОБА_5 , а іншою особою.
Підпис у нижній частині аркуша списку межових знаків, переданих на зберігання у графі прийняв / ОСОБА_5 /, виконаний не громадянином ОСОБА_5 , а іншою особою.
Підпис на другому аркуші заяви про державну реєстрацію земельної ділянки під записом підпис заявника, виконаний не громадянином ОСОБА_5 , а іншою особою.
Таким чином, все вищенаведене свідчить, що даний державний акт є підробленим.
У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташовану на території АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 .
Приймаючи до уваги те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташована на території АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою запобігання можливості перетворення, передачі чи відчуження на користь третіх осіб, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вищевказану земельну ділянку, без виклику у судове засідання власника майна, їх захисника, представника.
У відповідності до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому слідчий у клопотанні просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташована на території АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів, наведених у ньому.

У відповідності до ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення прокурора з приводу внесеного клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 04.04.2016 року, попередня правова кваліфікація ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташована на території АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 .
Відповідно до висновку експерта №4/242 від 10.08.2017 підпис на зворотній стороні державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №038780 в нижній правій частині під записом інженер-землевпорядник, навпроти прізвища ОСОБА_9 , виконаний не громадянкою ОСОБА_9 , а іншою особою.
Підпис на зворотній стороні державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №038780 в нижній лівій частині під записом міський голова, навпроти прізвища ОСОБА_10 , виконаний не громадянином ОСОБА_10 , а іншою особою.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що земельна ділянка з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташована на території м. Ужгорода, вул. Верховинська, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 у кримінальному проваджені №0000034 має значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000034 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту земельної ділянки, враховує можливість використання її як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000034 - старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :45:001:0531, площею 0,10 га, розташовану на території АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк АДРЕСА_3 шляхом заборони використовувати, відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1