Справа № 484/6/18
Провадження: № 1-кп/484/107/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003304, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охотське Корсаківського району Сахалінської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має середню освіту, працює сироповаром на ПАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_3
УСТАНОВИВ:

08.12.2017 року приблизно о 20:30 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували на своєму робочому місці на ПАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат" у відділі сироповарні, що розташований за адресою: пр-т Праці, 13 м. Первомайська Миколаївської області. Під час спілкування між ними виник конфлікт, в ході якого обвинувачений на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, наніс потерпілому три удари в область обличчя, перший з яких, кулаком правої руки в область правої щелепи, другий удар в область чола та третій удар коліном ноги в область лівого плеча та вуха.

Таким чином, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у виді закритої черепно-мозкової травми, яка виражена струсом головного мозку, травматичного вивиху перших зубів верхньої щелепи та 2-го зубу з права, крововиливу лівої завушної області, забитої рани слизової нижньої губи, крововиливу лівого плеча, які відповідно до висновку експерта № 783 від 09.12.2017 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров я.

Обвинувачений на судовому засіданні свою вину визнав, вказуючи, що 08.12.2017р. він разом із ОСОБА_7 перебували на робочому місці. Приблизно о 20:30год. між ними виник конфлікт під час якого він розлютився та наніс потерпілому два удари кулаками та один удар коліном. Цивільний позов, заявлений прокурором Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Первомайської центральної районної лікарні, обвинувачений визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Цивільний позов, заявлений потерпілим, в частині стягнення витрат на лікування в сумі 7790грн. визнав в повному обсязі, в частині моральної шкоди визнав частково на суму 5000грн.

Потерпілий на судовому засіданні підтвердив, що 08.12.2017р. приблизно о 20:30год. на робочому місці між ним та обвинуваченим виник конфлікт, під час якого останній наніс потерпілому два удари кулаками та один удар коліном. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, вказуючи, що під час перебування на лікуванні на придбання ліків він витратив 1290грн. Крім того, в результаті нанесення ударів у нього пошкоджені зуби. На їхнє відновлення необхідно 6500грн. Крім того, він зазнав моральних страждань, які він оцінив у 10000грн.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Відповідно до висновку експерта №783 від 11.12.2017р. у ОСОБА_7 виявлені закрита черепно-мозкової травми, яка виражена струсом головного мозку, травматичний вивіх перших зубів верхньої щелепи та 2-го зубу з права, крововилив лівої завушної області, забита рани слизової нижньої губи, крововилив лівого плеча. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 08.12.2017р., від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів), та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров я.

Фактичні обставини злочину свідчать про те, що обвинувачений 08.12.2017р. перебуваючи на робочому місці на ПАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат", що розташований за адресою: пр-т Праці, 13 м. Первомайська Миколаївської області, умисно наніс ОСОБА_7 удари кулаками та коліном у щелепу, чоло, у ліве плече та ліве вухо, завдавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров я.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 125 КК України як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров я.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, негативна характеристика на нього за місцем проживання та роботи відсутня, має постійну роботу, двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся. Активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, думку потерпілого, висновок досудової доповіді про обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу мінімального розміру, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, цивільний позов прокурора в інтересах Держави в особі Первомайської центральної районної лікарні Миколаївської області про стягнення з обвинуваченого вартість стаціонарного лікування потерпілого в період з 09.12.2017р. до 15.12.2017р. в сумі 1177,38 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, потерпілим був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування в сумі 7790грн. та моральної шкоди в сумі 10000грн.
Обвинувачений визнав позовні вимоги про стягнення витрат на лікування в повному обсязі.
Враховуючи, характер тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим потерпілому, суд вважає, що придбання лікарських засобів, шприців, вказаних у фіскальних чеках, необхідність відновлення зубів пов`язані із завданими обвинуваченим тілесними ушкодженнями. Отже, в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини.
Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає, що є безумовним, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень внаслідок будь-яких злочинних дій, кожна людина переносить емоційні, душевні переживання, отже вважає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненою потерпілому даним кримінальним правопорушенням.
Враховуючи тяжкість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, з приводу яких він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, що потягло вимушені зміни у його життєвих зв`язках та у звичайному способі життя, настання негативних змін в його здоров`ї та житті, а також те, що він змушений був систематично з`являтися до правоохоронних органів та суду, відчував фізичні страждання в зв`язку з отриманими травмами, а також душевні страждання, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000грн.
Щодо задоволенні вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. В матеріалах кримінального провадження наявна квитанція №000092 від 08.02.2018р. про сплату потерпілим витрат за надання адвокатом ОСОБА_8 правової допомоги у сумі 600 грн. Відповідно до положень ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу. Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Отже, з обвинуваченого слід стягнути 600 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, понесених потерпілим на оплату правової допомоги.
Крім того, ОСОБА_7 просив стягнути з обвинуваченого його витрати на сплату судового збору в сумі 704,80грн., але квитанції про сплату судового збору суду не надана.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Позов прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Первомайської центральної районної лікарні Миколаївської області вартість стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 1177 (однієї тисячі сімсот семи)грн. 38 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілим задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 витрати на лікування в сумі 7790 грн., 5 000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 600грн. витрат на правову допомогу, всього 13390грн. (тринадцять тисяч триста дев`яносто)грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1