Справа №592/7757/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/394/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 26 грудня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське, Кармакшинського р ну, Кизилоридинської обл., Республіки Казахстан, громадянина Російської Федерації, не маючого постійного місця мешкання, до якого раніше застосовувались примусові заходи медичного характеру:

1) за ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 26 вересня 1996 року. у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 140 ч. 3 КК України ( в ред. 1960 р. ), як злочин;

2) за ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, від 14 серпня 2013 року. у виді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. ст. 190 ч. 2; 357 ч. 3; 358 ч. 4 КК України, як злочини,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. ст. 185 ч. 1; 115 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України, як злочинів,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 26 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ст. ст. 115 ч. 1; 185 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України, як злочини, за наступних обставин.

У період часу, з середини травня 2016 року по 6 червня 2016 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 у раніше йому знайомого ОСОБА_9 , маючи вільний доступ до майна, що перебувало в квартирі, таємно викрав майно, що належало потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 12487 грн. та фарфорову статуетку собаки, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи 438 грн., яка також належала потерпілому ОСОБА_9 .

Крім цього, 6 червня 2016 року, близько 4 ї години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 кв. АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на вбивство ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій намір щодо заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повалив ОСОБА_9 на підлогу та двома руками здавив йому шию, не даючи йому можливості дихати, внаслідок чого наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок механічної асфіксії від стискування органів шиї тупим предметом, про що свідчить наявність садна на шиї, перелом під`язичної кістки, загальні асфіксичні ознаки.

Крім цього, ОСОБА_8 6 червня 2016 року, близько 6 ї години, після вчинення вбивства ОСОБА_9 , заволодів ключами від квартири АДРЕСА_1 , та покинув приміщення квартири.

У період часу, з 8 ї години до 14 ї години 6 червня 2016 року, ОСОБА_8 , скориставшись смертю ОСОБА_9 , шляхом відмикання раніше викраденими ключами вхідних дверей, проник в квартиру АДРЕСА_1 , де вдягнув на себе належні потерпілому ОСОБА_9 штани від костюму, вартістю 500 грн., сорочку вартістю 70 грн., спортивну куртку вартістю 600 грн. Піджак від костюму поклав в кімнаті квартири, маючи намір в подальшому забрати його з собою.

Крім того, ОСОБА_8 з метою подальшого викрадення, від`єднав колонки марки «SVEN» від комп`ютеру, а телевізор марки Samsung, вартістю 6950 грн., поставив на підлогу кімнати, а ікону поклав до власної господарчої сумки, але при виході з квартири ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції і з цієї причини, яка не залежала від його волі, не вчинив усіх дій по викраденню вказаного майна до кінця.

На ухвалу суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_8 в якій він, з подальшими уточненнями, просить перевірити законність висновків суду щодо необхідності застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

ОСОБА_8 вказує, що попередньою ухвалою суду першої інстанції, яка була скасована, до нього було застосовано більш м`який вид примусових заходів медичного характеру, але суд, незважаючи на тривалість його лікування більше 19 місяців, застосував до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Також, ОСОБА_8 звертає увагу на те, що суд відмовив в допиті лікаря, який його лікує, який повідомляв останнього про стійку ремісію його стану здоров`я.

Зазначає ОСОБА_8 й про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час здійснення кримінального провадження відносно нього, зокрема вказує, що він заперечував про здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_10 та проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Крім того ОСОБА_8 вказує, що в судовому засіданні він наголошував на тому, що в нього в зв`язку з травмою не працює ліва рука, а тому він не міг задушити потерпілого, однак суд в своєму рішенні зазначив про його праву руку.

ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує й про те, що він знає хто вбив потерпілого та де він проживає і, що судовим рішенням йому повернули речі які належать справжньому вбивці.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали суду та апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 та пояснення ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, об`єктивно встановивши фактичні обставини події суспільно небезпечних діянь, на законних підставах дійшов до висновків про вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 1; 115 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при дослідженні судом першої інстанції наявних в матеріалах провадженні письмових доказів та аналізу наданих в судовому засіданні пояснень потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Так, з пояснень потерпілої ОСОБА_11 та показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , протоколу огляду місця події (т. 1 а. п. 97 107), протоколу затримання ОСОБА_8 , від 7 червня 2016 року (т. 1 а. п. 138 139), протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам свідку ОСОБА_16 (т. 1 а. п. 155 161), висновку судово медичної експертизи трупа ОСОБА_9 (т. 1 а. п. 168 169), висновку дактилоскопічної експертизи (т. 1 а. п. 173 189), судом було встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово був у квартирі АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_9 , а 6 червня 2016 року ОСОБА_8 був затриманий, в цій же квартирі, в якій знаходився труп ОСОБА_9 , смерть якого настала від механічної асфіксії від стискування органів шиї тупим предметом.

Крім того, з пояснень потерпілого ОСОБА_12 , показів свідка ОСОБА_17 та протоколу затримання ОСОБА_8 , від 7 червня 2016 року (т. 1 а. п. 138 139), протоколу огляду диску з відеозаписом з камер спостереження нічного клубу «Луна» (т. 1 а. п. 145 148), протоколу пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_12 (т. 1 а. п. 151 154), висновків товарознавчих експертиз (т. 1 а. п. 195 198; 203 - 212), судом було встановлено, що ОСОБА_8 пропонував купити представнику закладу нічного клубу «Луна» статуетку собаки, викрадену з квартири ОСОБА_9 , а в момент затримання ОСОБА_8 в у квартирі АДРЕСА_1 , де знаходився труп ОСОБА_9 , ОСОБА_8 був одягнутий в речі належні ОСОБА_9 .

З висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи судом було встановлено, що ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворюванням у зв`язку з чим не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У момент скоєння суспільно небезпечних діянь ОСОБА_8 страждав хронічним психічним захворюванням у зв`язку з чим не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом. (т. 1 а. п. 215 218).

На думку колегії суддів, вищевказані обставини та докази в їх сукупності давали суду підстави для висновку щодо вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. ст. 185 ч. 1; 115 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України, як злочини, при цьому, ОСОБА_8 у момент скоєння суспільно небезпечних діянь страждав хронічним психічним захворюванням, уз в`язку з чим не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому до ОСОБА_8 суд на законних підставах застосував примусові заходи медичного характеру.

Пояснення ОСОБА_8 з приводу того, що він не вчиняв вищевказаних суспільно небезпечних діянь та, що він обізнаний хто вчинив вбивство ОСОБА_9 , не знайшли свого підтвердження при дослідженні судом наявних в матеріалах провадження доказів і, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно їх розцінив, як обраний ОСОБА_8 спосіб захисту з метою уникнення застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

При цьому колегія суддів бере до уваги той факт, що ОСОБА_8 , зазначаючи, що обізнаний про особу вбивці ОСОБА_9 , не називав дані про цю особу в ході досудового та судового проваджень.

З цих же підстав не можуть бути взяті до уваги й доводи апеляційної скарги з приводу не здійснення судом допиту свідка, який, на думку ОСОБА_8 підтвердив його пояснення про причетність до вбивства ОСОБА_9 іншої особи, оскільки ОСОБА_8 не вказує конкретні анкетні дані про цього свідка.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_8 у зв`язку з травмою лівої руки фізично не міг задушити потерпілого також не підтверджує того, що ОСОБА_8 не вчиняв вбивства ОСОБА_9 , оскільки судом з висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи № 243, від 13 червня 2016 року, було встановлено, що сила в обох кінцівках ОСОБА_8 не знижена (т. 1 а. п. 215 218).

Апеляційні вимоги ОСОБА_8 з приводу того, суд в судовому рішенні безпідставно зазначив про пошкодження правої руки ОСОБА_8 не впливають на висновки суду про вчинення вбивства ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_9 , шляхом здавлювання руками шиї останнього, оскільки у вказаному висновку йдеться про обидві кінцівки ОСОБА_8 .

Тако, колегія суддів погоджується й з висновками суду в частині необхідності застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Так, згідно висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи № 243, від 13 червня 2016 року, ОСОБА_8 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом (т. 1 а. п. 215 218).

У той же час судом було встановлено, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 115 ч. 1 КК України, як злочин, що пов`язане з посяганням на життя ОСОБА_9 , від якого настала смерть останнього, у зв`язку з чим відповідно до ст. 94 ч. 5 КК України, до ОСОБА_8 мають бути застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 з приводу того, що попередньою ухвалою суду першої інстанції, яка була скасована, до нього було застосовано більш м`який вид примусових заходів медичного характеру, проте після його лікування на протязі більш як 19 місяців, до нього суд застосував примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, що погіршує його становище, колегія суддів не може прийняти до уваги з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми, від 25 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_8 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. ст. 185 ч. 1; 115 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України, як злочинів ( т. 1 а. п. 248 251 ).

Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області, від 14 квітня 2017 року, вказану ухвалу суду за апеляційною скаргою ОСОБА_8 було скасовано у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, передбаченого ст. 506 КПК України ( т. 1 а. п. 305 308 ).

Колегією суддів з матеріалів провадження встановлено, що судом першої інстанції, як під час постановлення вищевказаної ухвали, від 25 листопада 2016 року, так і ухвали суду яка переглядається в апеляційному порядку на цей час, правова кваліфікація суспільно небезпечних діянь вчинених ОСОБА_8 не змінювалась і була визначена за ст. ст. 185 ч. 1; 115 ч. 1; 15 ч. 3 185 ч. 3 КК України.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 416 ч. 3 КПК України, яка регулює особливості нового розгляду в суді першої інстанції питання про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки вказана норма кримінального процесуального закону не містить обмеження щодо визначення при новому судовому розгляді матеріалів виду нагляду за особою при її госпіталізації до психіатричного закладу при застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Визначення судом медичного закладу з більш суворим наглядом, у якому ОСОБА_8 буде перебувати під час здійснення відносно нього примусових заходів медичного характеру, колегія суддів знаходить таким, що не погіршує становище ОСОБА_8 , оскільки вид нагляду при госпіталізації до медичного закладу не є кримінальним покаранням та не є засобом впливу при здійсненні лікування, а є засобом контролю при лікуванні неосудних осіб який визначається у відповідності з вимогами ст. 94 КК України в залежності від вчиненого суспільно небезпечного діяння з метою забезпечення безпечної поведінки цих осіб відносно сторонніх осіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу поліпшення психічного стану здоров`я ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що суд, застосовуючи до особи примусові заходи медичного характеру має керуватися вимогами ст. 94 КК України, а обставини щодо зміни стану здоров`я особи мають перевірятись в порядку ст. 514 КПК України, яка передбачає порядок продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги з приводу допущення судом істотних порушень кримінального процесуального закону під час здійснення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Так, з матеріалів провадження вбачається, що суд, у відповідності з вимогами ст. ст. 42; 506 КПК України, забезпечив права ОСОБА_8 , як особи, стосовно якої вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема судом, у відповідності з вимогами ст. ст. 52; 336; 507 КПК України було забезпечено право ОСОБА_8 на участь у судовому розгляді та його захисника.

Крім того, оскільки згідно ст. ст. 52; 507 КПК України, участь захисника при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язковою, то в силу ст. 54 КПК України суд не міг прийняти відмову ОСОБА_8 від захисника.

При цьому, колегією суддів не встановлено обставин, які б у відповідності з вимогами ст. ст. 54, 78 КПК України, виключали можливість участі адвоката ОСОБА_10 в якості захисника ОСОБА_8 .

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги з приводу того, що здійснення судового провадження в режимі відеоконференції порушувало права ОСОБА_8 , оскільки останній у відповідності з вимогами ст. 336 КПК України погодився на здійснення дистанційного провадження, що підтвердив у ході судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Не може колегія суддів погодитись й з вимогами ОСОБА_8 щодо нерозуміння ним української мови, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 тривалий час проживає на Україні і володіє українською мовою в об`ємі розуміння обставин, що відбуваються.

При цьому колегія суддів враховує, що клопотань про призначення перекладача ОСОБА_8 у суді першої інстанції не заявляв, судове провадження здійснювалось з участю захисника, який також не заявляв клопотань про призначення перекладача, і ОСОБА_8 не був обмежений у праві надавати пояснення та заявляти клопотання, як усні так і письмові, на зручній для нього мові.

Крім того, під час судового розгляду, як суд, так і прокурор уточнювали пояснення та запитання російською мовою, з метою забезпечення прав ОСОБА_8 , як особи відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Не вбачає колегія суддів й порушення вимог ст. 100 КПК України при вирішенні судом питання про речові докази, на чому зосереджує увагу ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали суду, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, від 26 грудня 2017 року, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3 х місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 у цей же строк з часу отримання ним копії цієї ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4