Справа № 408/7976/16-к
Провадження № 11-кп/782/410/17
ВИРОК
іменем України
11 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу прокурора Біловодського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_7
на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2016 року, яким засуджений
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ровеньки Луганської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, пенсіонер, інвалід 3-ої групи, як потерпілий від аварії на ЧАЕС, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2
за ст.286 ч.2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз на загальну суму 5 065 гривень.
Доля речових доказів по справі вирішена,
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 30.05.2016 року, приблизно о 23 годині, керуючи автомобілем «RЕNАUТ ТRАFІК» р/н НОМЕР_1 , рухався зі сторони с.Євсуг Біловодського району Луганської області у напрямку смт.Біловодськ, на 240 км+400 м автодороги Р-07, сполученням «Чугуїв-Сватове-Мілове», проявивши безпечність і неуважність, проігнорувавши дорожню ситуацію, що розвивається, маючи об`єктивну можливість виявити калюжу рідкої багнюки на дорозі здійснив наїзд автомобілем на зазначену перешкоду, після чого автомобіль втратив курсову стійкість, внаслідок чого відбувся виїзд за межі проїзної частини та перекидання. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула.
Смерть пасажира ОСОБА_8 настала в результаті тупої поєднаної травми тулуба, кінцівок (садна, синці тулуба, кінцівок, перелом хребта, множинні переломи ребер з пошкодженням пристінкової плеври і тканин лівої легені), яка супроводжувалася масивною крововтратою і розвитком травматичного шоку. Всі встановлені пошкодження утворилися незадовго до настання смерті та могли виникнути в результаті ДТП, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 711 від 26.07.2016 року, проведеною перевіркою технічного стану рульового керування автомобіля «RENAUT TRAFIK» не встановлено несправностей, які могли б вплинути на механізм розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди. Проведеною перевіркою технічного стану гальмової системи автомобіля «RENAUT TRAFIK» встановлено її працездатний, але технічно несправний стан, через наявність технічної несправності у вигляді від`єднання трубопроводу гідроприводу від робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса та його заглушування болтом. Дана несправність виникла до моменту пригоди під час проведення робіт по від`єднанню трубопроводу від робочого гальмівного циліндру. У водія була технічна можливість виявити дану несправність до моменту пригоди під час перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом шляхом візуального огляду, та у процесі руху автомобіля по характеру руху автомобіля у загальмованому стані.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 712 від 30.07 2016 року, у дорожній ситуації, що склалася, нормативні (належні) дії водія автомобіля «RENAUT TRAFIK»; ОСОБА_6 регламентувалися вимогами п.п.31.1, 31.4.1.а, 12.3 Правил дорожнього руху України. Згідно до вимог п.п.31.1; 31.4.1.а Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 повинен був відмовитися від експлуатації автомобіля з технічно несправною гальмовою системою. Приймаючи рішення про рух, у подальшому, у ситуації, що склалася, водій ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, тобто в момент виникнення небезпеки вжити заходів до зниження швидкості за необхідності аж до зупинки транспортного засобу. Водій автомобіля «RENAUT TRAFIK» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом своєчасного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних, дії водія ОСОБА_6 , які не відповідали п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, являлися умовою створення аварійної обстановки та знаходилися у причинному зв`язку з настанням події цієї дорожньо- транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його протиправних дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість (ст.414 КПК України).
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч.1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Проте, суд, не застосовуючи додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, належним чином не мотивував своє рішення, питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання не вирішив, відсутність підстав для застосування до винного додаткового покарання взагалі не висвітлив, лише врахував, що обвинувачений раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.
Судом не в повній мірі враховані висновки судово-автотехнічних експертиз № 711 від 26.07.2016 року та № 712 від 30.07.2016 року, згідно з якими встановлено працездатний, але технічно несправний стан гальмової системи автомобіля «RЕNАUТ ТRАFІК» через наявність технічної несправності у вигляді від`єднання трубопроводу гідроприводу від робочого гальмівного циліндру заднього лівого колеса та його заглушування болтом. Дана несправність виникла до моменту пригоди, у водія була технічна можливість виявити дану несправність до моменту пригоди та він повинен був відмовитися від експлуатації автомобіля з технічно несправною гальмовою системою.
З огляду на викладене вважає, що вирок не відповідає меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.65 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив звільнити його від відбування покарання на підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, при обставинах викладенних у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України.
Доказанність вини і правильність кваліфікації дій не заперечується і в апеляційній скарзі.
Санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачено у якості додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч.1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання.
При призначенні покарання, в порушення вимог ст.65 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, є інвалідом 3-ої групи, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та безпідставно не призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через м`якість, що згідно вимог ч.2 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 с (категорія 1) від 28.01.2009 року та вкладкою № 709619 с від 16.03.2016 року.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним звільнити ОСОБА_6 від відбування основного і додаткового покарання на підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Біловодського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 20 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 за ст.286 ч.2 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ст.286 ч.2 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Звільнити ОСОБА_6 від відбування основного і додаткового покарання на підставі п.«е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий
Судді: