Кримінальне провадження № 629/1141/18
Номер провадження 1-кп/629/263/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
в с т а н о в и в:
18.01.2018 року, близько 10:00 годин, ОСОБА_5 , маючи умисел на шахрайське заволодіння чужим майном, прийшовши до свого сусіда ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де з корисливого мотиву, з метою наживи, недобросовісно використовуючи відносини довіри, які склалися між ним і потерпілим, попросивши у потерпілого в тимчасове користування саморобну металеву тачку під вигаданим приводом перевезти дрова, пообіцявши потерпілому повернути тачку через декілька днів, що насправді наміру робити не мав, заволодів належною ОСОБА_4 саморобною металевою тачкою, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 425 гривень 00 копійок. В подальшому, в кінці січня 2018 року близько 13:00 години, більш точної дати в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим, в м. Лозова Харківської області на вул. Севостопольський бульвар ОСОБА_5 продав вищевказану тачку ОСОБА_6 за 150 гривень.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).
27.02.2018 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про примирення та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Зі змісту даної угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також узгодили міру покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 у виді 120 годин громадських робіт.
Перевіривши вказану угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний та потерпілий цілком розуміють їх права та обов`язки визначені ст.ст.473-476, 394, 424 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки її невиконання, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до підозрюваного у разі затвердження угоди судом.
У підготовчому судовому засіданні суд переконався, що підозрюваний ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це підозрюваний та потерпілий підтвердили суду та просили угоду затвердити.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що вказана угода відповідає всім вимогам діючого КПК та КК України, в зв`язку з чим не заперечував проти її затвердження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив обставини, за яких він, скориставшись довірою ОСОБА_4 , заволодів належною йому металевою тачкою, яку в подальшому, в АДРЕСА_2 , продав ОСОБА_6 за 150 гривень.
Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), який відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, від якого потерпілим є ОСОБА_4 .
Дослідженням особи встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, одружений, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю з 2015 року, проживає за постійним місцем проживання, де характеризується негативно.
При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставиною, яка пом`якшує таке, суд визнає щире каяття в скоєному.
Судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена у межах санкції ч.1 ст.190 КК України. Обвинувачений та потерпілий погоджуються на призначення узгодженої ними міри та виду покарання. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 120 годин громадських робіт.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , укладену 27.02.2018 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.
Речовий доказ: металеву тачку, яка передана під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 залишити йому ж.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1