Справа № 755/153/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0016195 від 04 грудня 2017 року, за обвинувальним актом по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кива, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 04.12.2017 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, знаходився в приміщенні супермаркету «BILLA», за адресою: м.Київ, вул.Будівельників, 40, при цьому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає дістав з холодильника 6 залізних банок з ікрою «Икра Лососевая зернистая «Серийная», закупівельною вартістю 64 гривні 00 копійок за одну банку, на загальну суму 384 гривні 00 копійок, після чого ОСОБА_4 помістив вказані банки до капюшону своєї куртки.

Діючи далі, ОСОБА_4 не маючи наміру розраховуватись за взятий ним товар, направився до виходу з супермаркету, однак виконавши всі дії, які останній вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 був затриманий працівником охорони супермаркету з майном, яке належало підприємству з 100% іноземними інвестиціями «Білла-Україна» на загальну суму 384 гривні 00 копійок, яким ОСОБА_4 намагався таємно заволодіти.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що 04.12.2017 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, він знаходячись в приміщенні супермаркету «BILLA», за адресою: м.Київ, вул.Будівельників, 40, з метою крадіжки, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, дістав з холодильника 6 залізних банок з ікрою «Икра Лососевая зернистая «Серийная», після чого, помістив вказані банки до капюшону своєї куртки, та не маючи наміру розраховуватись за взятий ним товар, направився до виходу з супермаркету, однак виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівником охорони супермаркету з майном, яким намагався заволодіти.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, послався на те, що злочини вчинив лише через скрутне матеріальне становище, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, в тому числі з переліком, кількістю та вартістю викраденого майна, що зазначена в обвинувальному акті згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Крім того, зазначив, що майно повернуто потерпілому, будь-яких матеріальних претензій до нього не має.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також даних протоколу огляду місця події, даних протоколу огляду речей, довідки про вартість майна яким намагався заволодіти ОСОБА_4 , в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_4 який не оспорював фактичні обставини справи знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, майно потерпілому повернуто.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який не працює, враховуючи, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази у справі: шість банок ікри «Икра Лососевая зернистая «Серийная», які передані на зберігання представнику потерпілого під зберігальну розписку - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; компакт-диск CD-R з відеозаписом з камер спостереження з супермаркету «Billa» - слід залишити при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази у справі: шість банок ікри «Икра Лососевая зернистая «Серийная», які передані на зберігання представнику потерпілого під зберігальну розписку - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; компакт-диск CD-R з відеозаписом з камер спостереження з супермаркету «Billa» - слід залишити при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: