УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою ОСОБА_2 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р. до 4 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про застосування п. «б» ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України, а саме про зарахування строку тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі у строк відбуття покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

При цьому, з матеріалів заяви випливає, що ОСОБА_2 був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2017 р. за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Наразі ОСОБА_2 тимчасово залишено у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, де фактично відбуває строк покарання, визначений зазначеним вище вироком суду. Просить застосувати п. «б» ч. 1 ст. 72 Кримінального кодексу України з 25.01.2017 до дня набрання вироком суду законної сили.

Вивчивши надану заяву, доходжу висновку, що воно підлягає поверненню особі, яка його подала, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Як передбачено частиною першою статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Частиною другою цієї ж статті визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
Таким чином, в даному випадку розгляд заяви засудженого віднесено до підсудності місцевого суду за місцем відбування покарання.
Зазначений висновок також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у листі від 11 січня 2016 р. № 223 20/0/4, за яким питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України має вирішуватися місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України). Якщо ж клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого обвинувачений тимчасово перебуває (наприклад, за місцем знаходження слідчого ізолятора), суд ухвалою повертає клопотання особі, яка його подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.
З урахуванням викладеного, заява ОСОБА_2 підлягає поверненню із роз`ясненням права звернутись з даною заявою до суду за місцем відбування покарання (за місцем розташування Запорізького слідчого ізолятора), тобто до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Повернути ОСОБА_2 заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1