А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11кп/777/158/2018 за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 , застосування щодо нього амністії за звільнення від відбування покарання і з-під варти, в якому захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2017.
Захисник ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 , застосування щодо нього амністії за звільнення від відбування покарання і з-під варти.
У клопотанні зазначив, що строк відбуття ОСОБА_7 покарання за вироком Лефортовського районного суду м. Москва (Російська Федерація) від 18.02.2013, залишеним без змін ухвалою судової колегії в кримінальних справах Московського міського суду від 06.05.2013 та приведеним у відповідність до законодавства України, після передачі ОСОБА_7 в Україну, ухвалою Тячівського районного суду від 30.06.2016, згідно з якою ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 307 КК України на 8 років позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, на 9 (дев`ять) років 6 місяців позбавлення волі, було ухвалено обчислювати з 22.09.2012. Захисник вважав, що, з урахуванням змін редакції ч.5 ст. 72 КК України, які відбулись у 2015 та 2017 роках, ОСОБА_7 відбув таку частину покарання, яка дає підставу застосувати щодо нього Закон України «Про амністію в 2014 році», а відтак звільнити його від подальшого відбування покарання та з-під варти.
24.11.2017 захисник ОСОБА_6 подав до суду нове клопотання, згідно з яким просив перше клопотання: про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 , застосування щодо нього амністії за звільнення від відбування покарання і з-під варти, йому повернути.
Ужгородський міськрайонний суд ухвалою від 24.11.2017 останнє клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнив і клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 , застосування щодо нього амністії за звільнення від відбування покарання та з-під варти йому повернув.
Повернення клопотання суд вмотивував тим, що захисник не погодив його з засудженим і не підтримав.
В апеляційній скарзі захисник висловлює незгоду з судженнями в ухвалі про те, що останнє клопотання означає його відмову від першого клопотання, що він його не підтримує, а засуджений проти нього заперечує. Вказує також, що суд розглянув останнє клопотання за його та засудженого відсутності, без фіксування судового провадження і зазначив в ухвалі, ніби захисник просив залишити клопотання без розгляду, відмовився від нього, а засуджений проти клопотання заперечив, не маючи про те доказів. Просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора, який погодився з апеляційними вимогами, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи апеляційної скарги і приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з п.2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Зі змісту наявної в провадженні копії ухвали Тячівського районного суду від 30.06.2016 вбачається, що ОСОБА_7 після передачі його в Україну, вважається засудженим за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 307 КК України на 8 років позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, на 9 (дев`ять) років 6 місяців позбавлення волі, вироком Лефортовського районного суду м. Москва (Російська Федерація) від 18.02.2013 залишеним без змін ухвалою судової колегії в кримінальних справах Московського міського суду від 06.05.2013 та приведеним цією ухвалою у відповідність до законодавства України.
Цією ж ухвалою постановлено обчислювати строк відбуття ОСОБА_7 покарання з 22.09.2012. Станом на час подання захисником клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 , застосування щодо нього амністії та звільнення від відбування покарання і з-під варти, вона виконувалась Закарпатською УВП № 9 відділу ДПтС України в Закарпатській області у м. Ужгороді, отже клопотання підлягало розгляду Ужгородським міськрайонним судом.
Зі змісту частин 1, 5 ст. 539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням, у тому числі захисника, у судовому засіданні, в яке викликаються, зокрема, засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, а також інші органи та особи в залежності від того, які питання розглядаються. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду за умови, що вони були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання.
Відповідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання секретарем судового засідання ведеться журнал судового засідання та ним підписується.
Ці вимоги кримінального процесуального закону судом не додержані. Відомостей про виклик засудженого, захисника, прокурора, інших осіб та органів у судове засідання, а також журналу судового засідання у матеріалах провадження немає.
Такі порушення вимог кримінального процесуального закону могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і, відповідно до ст. 415 КПК України, складають підставу для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2017, якою клопотання захисника ОСОБА_6 повернуто заявнику, скасувати.
Призначити новий розгляд провадження в Ужгородському міськрайонному суді.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді :