Справа №591/2786/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер
Номер провадження 11-сс/788/503/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБУ в Сумській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_9 , звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.258-5 КК України, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а інші запобіжні заходи з урахуванням вимог ч.5 ст.176 КПК України до нього не можуть бути застосовані.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що в період часу з січня 2016 року по теперішній час (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), будучи офіційно не працевлаштованим в ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ», яка входить до складу корпорації «SGroup», за попередньою змовою з ОСОБА_10 , а також іншими невстановленими особами, будучи обізнаними щодо діяльності терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», налагодили незаконне постачання продукції ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ», на тимчасово окуповані території України. На підставі відповідних зовнішньо - економічних договорів ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» здійснювало поставку власної продукції (снеки, сухарики, чіпси, інше) на адресу ТОВ «Мир Пива» (Республіка Білорусь, м. Мінськ), службові особи якої за попередньою змовою з іншими особами, в тому числі так званими «юридичними особами ДНР та ЛНР» та службовими особами ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ», на підставі відповідних зовнішньо економічних угод, за невстановлених обставин, в порушення норм українського та міжнародного законодавства, здійснювали поставку продукції ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської областей через тимчасово неконтрольовані пункти пропуску державного кордону України з території РФ з метою їх реалізації в оптово-роздрібних торгівельних мережах, що фактично належать керівникам та учасникам терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», здійснюючи при цьому сплату так званих «митних платежів» під час «митного оформлення» вантажу при перетині державного кордону України зі сторони РФ, що підконтрольна «ДНР» та «ЛНР», а так звані юридичні особи «ДНР» та «ЛНР» здійснюючи свою діяльність з продажу продукції та отримання доходів сплачували податки і збори до бюджетів вказаних терористичних організацій.

Слідчий суддя в обгрунтування свого рішення зазначив, що прокурор довів наявність обгрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК Україна, існування ризиків, а саме можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, інших учасників досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, врахував обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, на підставі чого задовольнив клопотання старшого слідчого.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Стверджує, що додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б забезпечили переконаність у тому, що його підзахисний причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, документи надані старшим слідчим стосуються безпосередньо діяльності ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» та не мають відношення до його підзахисного, що, на думку захисника, всупереч вимогам ч.2 ст.177, ч.1 ст.194 КПК України не було враховано слідчим суддею при встановленні обгрунтованості підозри у вчиненні вказаного злочину його підзахисним. Крім того, вказує, що старшим слідчим та прокурором не доведено існування заявлених ризиків, а в матеріалах клопотання відсутня копія повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Зазначає також, що слідчі УСБУ в Сумській області без постанови прокурора про визначення місця проведення досудового розслідування кримінального правопорушення вчиненого за межами України не мали права здійснювати досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а тому, вважає повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 складеним та підписаним не уповноваженими особами, а саме повідомлення про підозру врученим з порушенням строків, встановлених ч.2 ст.278 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом Управлінням СБ України в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000029 від 14 квітня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України.

17 жовтня 2017 року об 11-00 годині ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України, про що складено відповідний протокол та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України.

18 жовтня 2017 року слідчий звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді від 18 жовтня 2017 року задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24-00 години 13 грудня 2017 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, зокрема копії протоколів допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 17.10.2017р. (а.п.71-75), тимчасового доступу до речей і документів від 17.08.2017р. (а.п.6-8), огляду предметів і документів від 07-08.09.2017р. (а.п.9-10,32-41), обшуку від 16.10.2017р. (а.п.49-54, а.п.75-77), «меморандума о коммерческой политике с дополнениями» (а.п.15-17), «дополнение к договору №№2-4» (а.п.18-19), протокол про проведення негласної слідчої (розшукової дії), передбаченої ст.264 КПК України від 18.08.2017р. (а.п.21-31), видаткового касового ордеру (а.п.80), що спростовує доводи захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 у причетності до вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення від 28.10.1994р.) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Отже, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена старшим слідчим та сумнів у колегії суддів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує старший слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, колегія суддів вважає, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинення нового злочину та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином об`єктивно мають місце.

Так, наявність ризиків об`єктивно підтверджується тим, що ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може вчинити дії, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 фактично проживає в м. Горлівка, Донецької області, на території зони проведення АТО, що певною мірою вказує на наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду.

Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо недоведеності стороною обвинувачення існування ризиків знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків, з огляду на те, що більша частина доказів вже була вилучена, а в матеріалах провадження не зазначені свідки, на яких може впливати його підзахисний, оскільки проаналізувавши матеріали кримінального провадження з точки зору обставин вчинення даного кримінального правопорушення, такі ризики мають місце.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки відповідно до ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні в тому числі злочинів, передбачених статтями 258 258-5 КК України.

Отже, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Доводи апелянта про те, що за матеріалами провадження відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким, що не підтверджується матеріалами провадження, є посилання адвоката ОСОБА_6 на відсутність в матеріалах провадження копії повідомлення про підозру, вручену його підзахисному, оскільки таке долучено до клопотання старшого слідчого (а.п.100-107).

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи захисника про порушення строку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з матеріалів провадження, його було затримано об 11-00 год. 17 жовтня 2017 року (а.п.10-111), а письмове повідомлення про підозру вручено 17 жовтня о 18-45 год. (а.п.100-107), тобто в межах строків, встановлених ч.2 ст.278 КПК України.

Крім того, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді прокурором надано копію постанови прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_9 про визначення місця проведення досудового розслідування від 26 квітня 2017 року, відповідно до якої місце проведення досудового розслідування даного кримінального провадження визначено за слідчим відділом Управління СБ України в Сумській області, а тому посилання апелянта на порушення правил підслідності під час досудового розслідування даного кримінального провадження, які на думку захисту, свідчать про незаконність повідомлення про підозру, врученого його підзахисному, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 жовтня 2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3