Справа № 521/4138/18
Номер провадження:1-кс/521/1509/18
У Х В А Л А
14 березня 2018 року м. Одеса
Адвокат ОСОБА_4 , діючий в інтересах ОСОБА_5 власника ? частини вказаного демонстративного майданчика, просить скасувати арешт у зв`язку з наступним.
Згідно договору дарування від 17.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 є власником 1/2 частини демонстраційного майданчику загальною площею приміщень 29,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці загальною площею 767 кв.м.
Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вона є власником 1/2 частини демонстраційного майданчика загальною площею приміщень 29,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці загальною площею 767 кв.м.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до наведеної норми процесуального права перелік осіб арешт на майно яких може бути накладено ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження є обмеженим та розширенню не підлягає. До цього переліку відносяться лише підозрюваний, обвинувачений або особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
На даний час, необхідності в подальшому арешті на нерухоме майно не має, т.я. цивільний позов стосовно даного майна вже розглянутий, та ДП «Підприємству Одеської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області № 14» відмовлено у задоволенні позову, а саме, - заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2014 року в задоволенні позову ДП «Підприємство Одеської виправної колонії УДПС України в Одеській області про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, повернення захисної споруди з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, ГУ ДСНС України в Одеській області, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції відмовлено.
Таким чином, законом не допускається подальше накладення арешту на майно заявника.
Прокурор в судовому засіданні просив слідчого суддю відмовити у задовольнити клопотання про скасування накладеного арешту.
Дослідивши клопотання та матеріали клопотання про скасування арешту майна, вислухавши думку прокурора і заявника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Відповідно до приписів ч.3 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.
Частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.
Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики
щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
В ході досудового розгляду не підтвердився факт того, що існує достатня підозра вважати, що власником вказаного майна, - ОСОБА_5 вчинене кримінальне правопорушення, яке інкримінується в рамках зазначеного кримінального провадження, або вона задіяна в злочинній схемі. Навпаки, вона є потерпілою у справі.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що подане клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки на даний час відсутні будь які правові підстави для продовження арешту зазначеного майна.
Керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_5 - задовольнити.
Скасувати арешт з не рухомого майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.01.2018 року, а саме з демонстраційного майданчика розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна № 9593583.
Дозволити власнику ОСОБА_5 розпорядження та відчуження нерухомим майном (демонстраційний майданчик), розташованим по АДРЕСА_1 , реєстраційний № 9593583.
Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.
Копію ухвали надіслати прокурору та адвокату.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1