АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1401/16-к Номер провадження 11-кп/786/46/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представник потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000600 за апеляційною скаргою представника потерпілого ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз» - цивільного позивача ОСОБА_10 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука, Лохвицького р-ну, Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Цивільний позов ПАТ «Укрнафта» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрнафта» 512,37 грн матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, працюючи на підставі цивільно-правової угоди №1 від 30.12.2015 на посаді прибиральника в НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та виконуючи роботи з прибирання території біля виробничих об`єктів вище зазначеного підприємства, які розташовані в с. Лука, Лохвицького р-ну, Полтавської області, маючи вільний доступ до всіх приміщень, що розташовані на вказаній території, 27.07.2016 приблизно о 13 год за допомогою ключа, відкрив вхідні двері житлового двоповерхового будинку в с. Лука, Лохвицького району та перебуваючи в приміщенні житлового будинку таємно, руками відірвав від системи опалення чотири чавунні радіатори опалення по сім секцій кожний, один чавунний радіатор опалення на дев`ять секцій та один чавунний радіатор опалення на чотирнадцять секцій, заподіявши НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» матеріальних збитків на суму 512 грн. 37 коп. В подальшому ОСОБА_7 розбив дані радіатори молотком і велосипедом перевозив та здавав на пункт прийомки металобрухту. Отримані кошти витратив на власні потреби.

В апеляційній скарзі представник потерпілого цивільний позивач, просить скасувати вирок суду в частині задоволення майнових вимог цивільного позивача і ухвалити новий вирок в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз» 11 985 грн матеріальної шкоди, завданої злочином.

Свої вимоги обвинувачена мотивує тим, що суд, стягуючи суму шкоди оцінив викрадене не як радіатори опалення, а як металобрухт, у той час як відповідно до довідки начальника Бази матеріального технічного забезпечення товариства, ціна однієї секції радіатора становить 235 грн, а 51 секція, які були викрадені 11 985 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника потерпілого в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який посилаючись на те, що сума шкоди стягнута в межах висунутого обвинувачення, тому підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Вирок суду першої інстанції в частині встановлення обставин провадження, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання учасниками провадження не оспорюється, через це рішення суду в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряються.

Разом з цим апеляційні вимоги представника потерпілого про невмотивованість судового рішення в частині цивільного позову є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 5 статті 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Звертаючись до суду з цивільним позовом представник потерпілого пославшись на те, що для відновлення опалення будинку вартість радіаторів, з урахуванням кількості викраденого становить 11 985 грн, а тому вважає, що в результаті вчиненого злочину ОСОБА_7 товариству були завдано шкоду на вказану суму.
Нормами ст. 22 ЦК України передбачено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Також стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди має містить докази на підтвердження заявлених сум спричиненої шкоди.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Вказані норми законів судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову не враховано.
Так, обґрунтовуючи часткове задоволення позовних вимог представника потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 512,37 грн, суд зазначив у вироку про те, що ОСОБА_7 працював на підприємстві на підставі цивільно-правової угоди на посаді прибиральника та не був охоронником підприємства, йому не передавали під охорону чи збереження житловий будинок з якого він вчинив крадіжку, а тому він не може нести відповідальність у розмірі ринкової вартості, а саме у розмірі 11 985 грн викраденого майна.

При цьому судом було досліджено надані прокурором документи, у тому числі і довідки щодо оцінки викраденого майна та вартості відновлювальних робіт, що вбачається зі звукозапису судового засідання, зафіксованого на технічному носії.

Разом з цим, судом першої інстанції у вироку було лише наведено письмові докази, які долучені до матеріалів провадження, у тому числі надані на підтвердження суми цивільного позову ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз», проте, жодним чином не було проаналізовано дані документи в сукупності з іншими доказами.

Також поза увагою суду залишилося повідомлення начальника Нафтогазвидобування управління «Полтаванафтогаз» від 3.08.2016 вбачається, що ціна металобрухту чавуну, який отримано від ремонту і ліквідації основних засобів в сумі 1415 грн за тонну. Вага секції становить 7,1 кг., тобто вартість викрадених радіаторів опалення за 51 секцію становить 512,37 грн. Разом з цим, для відновлення робочого стану системи опалення будинку необхідно закупити 51 секцію за ринковою вартістю 235 грн кожна на загальну суму 11985 грн (а.п. 57).
Отже, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, судом не вказано мотивів, з яких ним було відхилено докази представника потерпілого щодо суми цивільного позову, не надано правової оцінки цим доказам щодо стягнення суми завданої ОСОБА_7 шкоди.

Допущені судом першої інстанції порушення є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення у частині цивільного позову.

З огляду на вказане, вирок суду підлягає скасуванню в частині цивільного позову з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, через це апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати все зазначене вище, а також перевірити доводи апеляційної скарги представника потерпілого і лише після цього постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Полтаванафтогаз» - цивільного позивача ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині цивільного позову призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4