справа №173/1579/16-к
провадження №1-кп/176/174/17
У Х В А Л А
13 грудня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

судового розпорядника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води,обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2016 року за №0000567 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матюченкове Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, що має вищу освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2016 року за №0000567

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В :
З Апеляційного суду Дніпропетровської області до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 квітня 2016 року за №0000567, відповідно до якого ОСОБА_6 висувається обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України.

Під час досудового слідства по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив суду думку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 підсудне Жовтоводському міському суду та може бути призначене до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченого, його захисника, представника потерпілого, прокурора та заявив клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки з обвинувального акту не можливо однозначно визначити, якими саме діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, зокрема в який спосіб було вчинено дане кримінальне правопорушення, якими діями ОСОБА_6 здійснив підроблення офіційного документу. Також вказав, що описовій частині обвинувального акту не деталізовано та не вказано, якими саме діями обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч.1, 4 ст.358 КК України. Також зазначив, що підпис прокурора в графі затвердження обвинувального акту в порушення п.п. 1.2., 9.5.1, 18.2.1, 18.2.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року не скріплений печаткою. Також вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування складений в порушення ч. 2 ст. 109 КПК України до його змісту.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явилась надала письмове клопотання про його проведення без її участі.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, вважає, що кримінальне провадження до судового розгляду призначене бути не може, а обвинувальний акт, в якому ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України з огляду на наступне.

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Згідно положень, закріплених в ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути викладено повно, конкретно та без суперечностей.

У п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 30.05.2008 року «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції», з наступними змінами, зазначено, що істотними порушеннями при складанні обвинувального висновку необхідно вважати такі порушення вимог, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку. Такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, які суперечать один одному, звинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним.

Суд вважає, що слідчим та прокурором, при складанні та затвердженні даного обвинувального акту були допущені порушення вимог ч.2 п.5, 8 ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту, який надійшов до суду, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, останньому висувається обвинувачення, яке полягає в тому, що він, як колишній керівник ДП ДГ «РУНО» НААН України, умисно, з корисливою метою, не будучи директором зазначеного підприємства та достовірно знаючи про це, у період з 09 по 15 жовтня у невстановленому слідством місці, власноручно підробив «довіреність № б/н від 12.10.2015 на отримання від ПрАТ «Божедарівський елеватор», відповідно договору складського зберігання зерна №38-3/ЗБ/2015 від 24.07.2015, пшениці 3 класу у кількості 215 837 кг та заяву на переоформлення зерна від 15.10.2015, які, у свою чергу є офіційними документами та відповідно до вимог Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 661 від 13.10.2008, правовою підставою для переоформлення зерна від одного власника іншому, які у подальшому засвідчив своїм підписом, як керівник підприємства-поклажодавця, та завірив печаткою ДП ДГ «Руно» НААН України.

Його дії кваліфіковано прокурором за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками підроблення офіційного документа, який видається підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
В подальшому ОСОБА_6 , умисно, з корисливою метою надав до ПрАТ «Божедарівський елеватор» та таким чином використав підроблені ним власноручно заяву на переоформлення зерна від 15.10.2015 та довіреність № б/н від 12.10.2015, що є відповідно до вимог Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 661 від 13.10.2008, правовою підставою для переоформлення зерна від одного власника іншому.

На підставі зазначених фіктивних документів з ДП ДГ «Руно» НААН України було неправомірно передано зерно пшениці в кількості 215 837 кг до ПП «Форум», а в подальшому до ПП «Обрій».

За своєю правовою природою довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Тобто, сама суть довіреності передбачає уповноваження однієї особи іншою на вчинення певних дій або здійснення певних повноважень.

Проте, в зазначеному формулюванні обвинувачення не викладено фактичні обставини стосовно того, хто був уповноважений (на чиє ім`я або від імені кого була здійснена вказана довіреність № б/н від 12.10.2015) і ким була уповноважена ця особа і на вчинення яких конкретних дій, в той час як саме ОСОБА_6 обвинувачується у її підробленні та використанні. Отже необхідно домірковувати, хто був уповноважений цією довіреністю та на вчинення яких дій, що є неконкретним і неповним викладом фактичних обставин.

Даний виклад фактичних обставин не розкриває повністю об`єктивну сторону злочину і не дає можливості визначити послідовність подій використання зазначеної довіреності.

Також в обвинувальному акті вказано, що довіреність № б/н від 12.10.2015 та заява на переоформлення зерна від 15.10.2015 на підставі Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 661 від 13.10.2008, на яку посилається прокурор в обвинувальному акті (далі - Інструкція) - є правовою підставою для переоформлення зерна від одного власника іншому.

З цього приводу колегія суддів вважає необхідним наголосити наступне.

Згідно п. 1.1 розділу I ця Інструкція встановлює процедуру ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки (далі - зерно) на елеваторах, хлібних базах, хлібоприймальних, борошномельних і комбікормових підприємствах (далі - підприємства) незалежно від їх форм власності.

Відповідно п. 1.7 розділу V Інструкції, кожна партія зерна видається її власнику матеріально відповідальною особою складу за кількістю і за якістю зерна на основі письмового звернення власника, доручення на право отримання зерна, наказу по зерновому складу (форма N 16), попередньо складеного акта-розрахунку (додаток 7).

Отже, згідно цього пункту Інструкції зерно видається її власнику.

Проте з обвинувального акта чітко не вбачається, яким конкретним шляхом спірне зерно пшениці було неправомірно передано з ДП ДГ «Руно» НААН України в кількості 215 837 кг до ПП «Форум», а в подальшому ПП «Обрій». Чи було це на підставі довіреності № б/н від 12.10.2015 та/або на підставі письмового звернення власника, чи інших документів, передбачених п. 1.7 розділу V Інструкції, і чому це відбулось саме на підставі цих документів. Також чітко не зазначено, в якому саме документі була визначена вага пшениці 3 класу масою 215 837 кг і яким чином зерно було передано саме до ПП «Форум».

Тобто в обвинувальному акті не розкрито змісту документів, які за версією обвинувачення стали підставою для неправомірного передання зерна пшениці. В цій частині обвинувачення є також неконкретним.

Крім того, в обвинувальному акті викладені наступні фактичні обставини.

В подальшому досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та керуючись корисливим мотивом, 15 жовтня 2015 року надав до ПрАТ «Божедарівський елеватор» завідомо підроблені ним довіреність № б/н від 12.10.2015 на отримання від ПрАТ «Божедарівський елеватор», відповідно договору складського зберігання зерна №38-3/ЗБ/2015 від 24.07.2015 пшениці 3 класу у кількості 215 837 кг, та заяву на переоформлення зерна від 15.10.2015, які, у свою чергу є офіційними документами та відповідно до вимог Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном та продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України № 661 від 13.10.2008, та стали підставою для передачі на користь приватного підприємства «Форум» зерна пшениці третього класу 2015 року врожаю, масою 215 837 кг, таким чином незаконно заволодів та привласнив грошові кошти, отримані від реалізації зазначеного майна ДП «ДГ «РУНО», чим завдав останньому матеріального збитку на суму 539592,50 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи, що являється особливо великим розміром.

Тобто, в цьому епізоді ОСОБА_6 ставиться за провину те, що він незаконно заволодів та привласнив саме грошові кошти, отримані від реалізації зазначеного майна ДП «ДГ «РУНО».

При цьому, дії ОСОБА_6 за цим епізодом кваліфіковано за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого в особливо великих розмірах.

Разом з тим, в цьому ж абзаці викладу фактичних обставин та абзацах вище, вказано, що зерно пшениці було неправомірно передано від ДП «ДГ «Руно» до ПП «Форум».

Отже, фактичний виклад обставин містить в собі суперечності щодо того, чи було спірне зерно пшениці реалізовано (продано) чи неправомірно передано. У разі заволодіння грошовими коштами як об`єктом злочину, мають бути викладені обставини заволодіння саме грошовими коштами, зокрема їх розміру, готівкова чи безготівкова форма, не визначена роль ПП «Форум» у разі отримання грошових коштів від цієї особи.

Саме тому, викладені фактичні обставини щодо об`єкта злочину мають суперечності та є неконкретними. З обвинувального акту не можна чітко визначити, яким саме майном заволодів ОСОБА_6 , чи то зерном пшениці вагою 215 837 кг чи грошовими коштами, отриманими від його реалізації. При тому, що умисел, як вказано в обвинувальному акті, він мав саме на заволодіння майном, тобто зерном, а заволодів грошовими коштами.

У випадку останнього має бути зазначений розмір грошових коштів, і яким чином вони були отримані ОСОБА_6 (в готівковій чи безготівковій формі). Кому ці кошти належали, від кого і яким чином були отримані. Тобто, не розкрита повністю подія даного кримінального правопорушення, як того вимагає п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), якщо він заволодів грошовими коштами.

Такий виклад фактичних обставин дає підстави дійти до висновку, що особа, коштами якої незаконно, за версією прокурора, заволодів ОСОБА_6 є також потерпілою. Однак фактичних обставини щодо належності цих коштів ДП ДГ «Руно» обвинувальний акт не містить. Інша потерпіла особа, від якої ці кошти були отримані також не зазначена.

Крім того, в обвинувальному акті не визначена вартість майна, об`єкту злочину, яким за версією обвинувачення заволодів обвинувачений, що позбавить можливості встановити відповідність правової кваліфікації вчиненого діяння у тому числі за відповідною ст. 190 КК України. При цьому матеріальний збиток в сумі 539592,50 грн. визначено неконкретно, зокрема, з чого він складається: чи з вартості від реалізації зерна пшениці чи його оціночної вартості згідно висновку товарознавчої експертизи, чи, в тому числі, вартості його зберігання, про що також необхідно домірковувати. Розмір грошових коштів, отриманих від реалізації майна ДП ДГ «Руно», які за версією прокурора є об`єктом злочину - також не вказаний.

Всі ці зазначені недоліки обвинувального акту, неналежний виклад фактичних обставин перешкоджають як обвинуваченому, так і його захиснику в реалізації передбаченого ст.42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості проводити судовий розгляд відносно ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, неконкретне обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, плутанина, помилки, описки, порушення вимог закону, порушують право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на справедливий розгляд його справи і кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право:

"а" бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

"b" мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України з таким неконкретним викладенням формулювання обвинувачення суттєво порушує права обвинуваченого як особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, виключає можливість здійснення останнім свого захисту щодо висунутого обвинувачення та можливість прийняття судом законного рішення, що унеможливлює призначення судового розгляду, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 3 ст. 314 КПК України дані обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для доопрацювання.

Діючим кримінально-процесуальним законодавством України, в тому числі статтею 314 КПК України, не передбачено можливості та процедури виправлення помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Виявлені недоліки неможливо усунути також шляхом зміни обвинувачення після його призначення до судового розгляду, оскільки це не відповідає нормам КПК України.

Таким чином, єдиним процесуальним шляхом усунення виявлених недоліків обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору. У зв`язку з цим, суд вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню.

Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню вбачається, що в ході проведення досудового розслідування було проведено три експертизи: висновок експерта №12/1.1-532, висновок товарознавчого експерта від 28.07.2016 року, висновок товарознавчого експерта від 29.08.2016 року, однак розмір витрат на залучення експертів обвинувальний акт не містить, за даними обвинувального акта витрати на залучення експерта відсутні, що на думку колегії суддів є порушенням п. 8 ч.2 ст. 291 КПК України при наявності трьох експертиз, проведених в ході проведення досудового розслідування.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього закону.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Суд зазначає, що на підставі ухвали апеляційної інстанції про передачу справи з одного суду до іншого в порядку ст. 34 КПК України вирішена тільки підсудність з розгляду справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , який повертається.

У разі повернення матеріалів обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК України, прокурор, якщо для того будуть існувати підстави, складає новий обвинувальний акт, з яким має право звернутись до суду.

Як зазначено та закріплено в ст. 317 КПК України документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і такі є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою). Таким чином, новий обвинувальний акт, який буде складений, затверджений прокурором та з яким буде намір звернутись до суду, являється вже іншим, другим обвинувальним актом, на підставі якого формується нове кримінальне провадження, тобто інша, друга кримінальна справа, і тому має подаватись згідно процедури на загальних підставах у тому числі й у відповідності до правил територіальної підсудності.

Усуваючи недоліки обвинувального акту прокурору слід чітко зазначити яка особа і ким була уповноважена на вчинення яких дій довіреністю № б/н від 12.10.2015 р., тобто розкрити зміст цього документу. Крім того, прокурору слід чітко вказати майно, яким шляхом шахрайства заволодів ОСОБА_6 , кому воно належало (коло потерпілих осіб) та зазначити його чітку вартість на момент заволодіння або розмір грошових коштів, якщо вони також були об`єктом злочину.

При цьому, закінченим шахрайство вважається з моменту заволодіння майном або придбання права на майно. Що з цим майном обвинувачений робив після заволодіння не впливає на кваліфікацію його дій за цим злочином. Суттєвим моментом для розкриття фабули обвинувачення є те, яким саме чином особа протиправно заволоділа майном та сам момент заволодіння цим майном, що у даному обвинувальному акті лишилось не розкритим.

Також в обвинувальному акті слід зазначити розмір витрат на залучення експерта за проведення експертиз на досудовому розслідуванні, зокрема, висновок почеркознавої експертизи №12/1.1-532, висновок товарознавчого експерта від 28.07.2016 року, висновок товарознавчого експерта від 29.08.2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 291, ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиний реєстр досудових розслідувань 28 квітня 2016 року за №0000567 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч. 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України з додатками - повернути прокурору Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.

У відповідності до ч. 4 ст. 314 КПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2