Справа № 372/3709/17
Провадження № 1-кп-62/17
В И Р О К
іменем України
04 січня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000712 від 18.09.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інженером ТОВ «СЕА Електротехніка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої за таких обставин.

17 вересня 2017 року близько 21 години 05 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи власним технічно справним автомобілем «ЗАЗ FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Київській в м. Обухові Київської області.

Наближаючись до Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Київській 22 в м. Обухові, Київської області, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян. завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов язаний, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив неуважність, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, порушуючи вимоги підпункту 1.1 пункту 34.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким «лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де в порушення вимог пункту 10.1. Правил дорожнього рух, згідно з яким «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконався в безпечності маневру, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з мотоциклом «Дніпро-11», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який разом із пасажиром ОСОБА_7 , рухався в напрямку міста Київ.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла «Дніпро-11», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла по дорозі до Обухівської ЦРЛ, водій мотоцикла ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 308 від 25.10.2017 встановлено, що смерть ОСОБА_7 , 1997 року народження, настала в результаті поєднаної травами голови та органів грудної клітки на що вказують виявленні тілесні ушкодження. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, отримані в результаті ДТП, знаходяться в причинному зв`язку з настанням її смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 180/Е від 07.11.2017 встановлено, що у ОСОБА_4 , 1983 року народження мали місце ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої стопи, забійних саден обох колінних суглобів, забою грудного відділу хребта, а також переломів тіл 1-5-го грудних хребців. Описані ушкодження утворились від дії тупого предмету, по давності можуть відповідати строку та обставинам ДТП, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, так як для зрошення переломів необхідний термін більше 21-го дня.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3.б), д), 10.1 та п.1.1 п.34.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_7 та спричиненням потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчинення злочину за обвинуваченням, зокрема показав, що приблизно о 21 год. 17.09.2017 року під`їжджав на власному автомобілі з м.Києва до відділення поліції в м.Обухів, щоб забрати свою сестру, яка потрапила у ДТП, здійснюючи поворот ліворуч на невеликій швидкості намагався заїхати на стоянку, коли раптово побачив якесь світло, відчув удар, побачив, як мотоцикл та двоє людей перелетіли, він зупинився на полосі зустрічного руху, вийшовши із автомобіля побачив, що за 7-8 метрів від місця зіткнення на дорозі лежать хлопець та дівчина, у подальшому усвідомив, що зіткнення відбулося через те, що через особливості технічних характеристик він не помітив цей мотоцикл, який рухався назустріч, зіткнення відбулося виступаючим циліндром мотора мотоцикла і вивернутим переднім колесом його автомобіля. Після цього він частково відшкодував шкоду сім`ї загиблої, вибачився, однак не зміг зустрітись із іншим потерпілим через неправильні поради колишніх адвокатів. Висловив каяття у вчиненому, запевняв у відсутності намірів вчиняти злочини у подальшому. Цивільний позов визнав частково, а саме погодився відшкодувати матеріальну шкоду Портнягіну в розмірі 10 тис. грн.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свій цивільний позов повністю, показав, що після 20 години повертався із своєї дівчиною на мотоциклі із с.Копачів, в м.Обухів на добре освітленій ділянці дороги він рухався зі швидкістю 50-60 км/год, раптово на його смугу виїхав автомобіль обвинуваченого, він дещо вивернув кермо, але уникнути зіткнення не встиг, після цього він та дівчина впали на дорогу, він зміг встати лише через деякий час, а інша потерпіла була непритомна, у подальшому потерпіла померла. Переломи хребта у нього діагностували лише через місяць, оскільки рентгензнімок цих ушкоджень не показав, але спина продовжувала боліти. Після цього його визнали потерпілим. Він проживав разом із ОСОБА_7 , відчував моральні страждання від її втрати та ушкодження власного здоров`я, зміни звичного способу життя, моральну шкоду оцінив у 200 тис. грн. Просив призначити реальне покарання, оскільки обвинувачений не вибачився перед ним, не відшкодовував збитки, хоч адвокат обвинуваченого після визнання його потерпілим зустрічався і вів перемовини.

Представник потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_8 цивільний позов підтримав повністю, посилаючись на аналогічні обставини, покарання просив призначити в межах санкції інкримінуємої статті.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що після загибелі сестри обвинувачений із адвокатом приїжджав, вибачився перед сім`єю, сплатив кошти у рахунок відшкодування шкоди, тому матеріальних претензій до нього він не має, просив призначити покарання без позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України роз`яснивши учасникам процесу положення цієї статті, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого і стосуються цивільного позову, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки жодним учасником процесу не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позитивну характеристику з місця роботи.

Обставин, що обтяжують покарання немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, характеризується позитивно, має офіційне місце роботи та джерела доходу, міцні соціальні зв`язки, враховуючи стан його здоров`я, думку потерпілих, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання. При цьому суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив не ізолювати обвинуваченого від суспільства, а позицію потерпілого ОСОБА_4 враховує при призначенні виду покарання, але з огляду на його обґрунтування такої позиції, обумовлене лише грошовими вимогами до обвинуваченого, вважає, що враховуючи індивідуальні особливості особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, поведінку у судовому засіданні, висловлення щирого каяття обвинувачений зможе виправитись без реального відбуття покарання, тому йому слід призначити іспитовий строк.

Суд також вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху, крім того, він не має офіційного місця роботи, характер якої був би пов`язаний із необхідністю керуванням транспортними засобами.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

При наданні правової оцінки цивільним позовам, за вимогами яких з ОСОБА_6 пропонується стягнути на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, суд приймає до уваги наступне.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 р.) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачеві ОСОБА_4 було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього самого, що призвело до ушкодження здоров`я, фізичного болю, порушення життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. При визначенні розміру грошового еквіваленту маральної шкоди слід врахувати, що загибла потерпіла ОСОБА_7 не мала сімейних або родинних стосунків із потерпілим ОСОБА_4 , що підтверджено у судовому засіданні її рідним братом, крім того, на підтвердження відповідних доводів цивільного позову жодних доказів не надавалось, тому він не відноситься до кола осіб, визначених ст.23 ЦК України. Враховуючи викладене, вимоги про відшкодування моральної шкоди є доведеними лише в частині душевних страждань потерпілого, пов`язаних із ушкодженням власного здоров`я. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 40 тис. грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру шкоди, який передбачений цивільним позовом, а також такого матеріального стану обвинуваченого, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги цивільного позивача у заявленому ним розмірі грошового стягнення. Відтак, заначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Таким чином, із урахуванням принципу диспозитивності кримінального судочинства цивільний позов підлягає задоволенню частково в межах доведених вимог.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Згідно ст.100 КПК України речові докази автомобіль та мотоцикл, що зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Обухівського ВП ГУ НП в київській області, слід повернути законним володільцям, диск із відеозаписом слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового терміну двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Дарницький районний сектор Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 5 195 гривень 40 копійок.

Речові докази автомобіль «ЗАЗ FORZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_6 як законному володільцеві, мотоцикл «Дніпро-11», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власникові, диск із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1