Справа № 386/773/17
Провадження № 1-кп/386/115/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000287 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого на ОСОБА_6 , маючого дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого на утриманні падчерку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших утриманців не маючого, не інваліда, не військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:
ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище за таких обставин.

21 липня 2017 року близько 01 години ОСОБА_5 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, шляхом вільного доступу проник на територію товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат», розташованого по вул. Промисловій, 12, усвідомлюючи протиправність своїх намірів, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливу мету направлену на крадіжку майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, уваги працівників та охоронців ТОВ «ПФК», шляхом вільного доступу, через відчинені двері металургійного цеху, проник до приміщення вказаного цеху, де з-під РТП №1, що розташована на нульовій відмітці вказаного цеху, таємно викрав та обернув на свою користь сплав чорнового феронікелю РТП №1 вагою 30 кілограмів, вартість за 1 кг якого, відповідно до висновку експерта від 26.07.2017 року становить 109 грн. 30 коп., тобто на загальну суму 3279 грн. Однак під час перенесення зазначеного сплаву чорного феронікелю РТП №1 по території ТОВ «Побузький феронікелевий комбінат» ОСОБА_5 був викритий охороною вказаного товариства, у зв`язку з чим свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення даного кримінального правопорушення був викритий охоронцями товариства.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що злочин вчинив за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, а саме: 21 липня 2017 року близько 01 години таємно проник на територію ТОВ «ПФК», оскільки раніше працював у цьому товаристві, пройшов до металургійного цеху, де зберігається сплав чорного феронікелю РТП №1, та викрав один сплав вагою 30 кг і намагався розпорядитись на власний розсуд. Однак вже за територією цеху був викритий охороною. Щиро розкаявся у вчиненому та зазначив, що більше не вчинятиме злочин, просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 в судовому засіданні позов відносно обвинуваченого та будь-яких інших претензій не заявляла. Вважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання встановивши іспитовий строк.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена, вважала за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком три роки та звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням одного року іспитового строку.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні, суд обмежився допитом обвинуваченого, і дослідженням документів, щодо речових доказів та документів, які характеризують особу обвинуваченого, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замай на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Згідно з довідкою-характеристикою за №02-19/986, виданою 31.07.2017 року Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_5 характеризується посередньо, скарги на поведінку ОСОБА_5 до селищної ради не надходили (а.с. 100 т. 1).

Відповідно довідок Голованівської центральної районної лікарні від 31.07.2017 року №675/01-22, ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікаря психіатра - нарколога не перебуває (а.с. 109, 111 т. 1).

Згідно з вимогами ЦОДІ ДІТ МВС України ОСОБА_5 раніше не судимий (а.с. 106, 107 т. 1).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, який не довів до кінця; за місцем проживання характеризується посередньо; на утриманні має двох малолітніх дітей та малолітню падчерку; є не судимим; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття у скоєному злочині; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_5 надану Голованівським районним сектором з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якій зазначено, що досягти правослухняної поведінки ОСОБА_5 можливо за умови перевиховання його в умовах без ізоляції від суспільства (а.с. 34-35 т. 2).

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію представника потерпілої юридичної особи, яка матеріальних претензій до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого Закону України "Про амністію у 2016 році" не встановлено, оскільки ним вчинено умисний тяжкий злочин.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: три частини чорнового феронікелю РТП №1, вагою по 20, 30 та 80 кілограмів, що передані на зберігання під розписку представнику потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 (а.с. 48, 49 т. 1), необхідно передати потерпілому ТОВ «ПФК» як власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: три частини чорнового феронікелю РТП №1, вагою по 20, 30 та 80 кілограмів, що передані на зберігання під розписку представнику потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 - передати потерпілому ТОВ «ПФК» як власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1