Дата документу Справа № 314/2307/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1606/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/2307/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року, якою

відмовлено у задоволенні клопотання звільнення засудженого державної установи Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Згідно ухвали, до суду від засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)», надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що на теперішній час суд не знаходить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що суд не взяв до уваги та не належно оцінив ті обставини, що ОСОБА_8 на виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку зі станом здоров`я, а саме його не допускали до праці. Однак незважаючи на це засуджений сумлінно та добросовісно виконував усі усні доручення керівництва установи про прибирання т а інших робіт з благоустрою установи. Крім того, засуджений ОСОБА_8 вимог установленого порядку не порушував, стягнень не має, а має 3 заохочення, вину визнав та розкаюється. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка вважала, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга захисника засудженого, такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі відбуває покарання з 15.09.2008 року. 25.01.2009 року, під час перебування в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, норми утримання не порушував, стягнень і заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався. В Кам`янській виправній колонії № 101 відбуває покарання з 25.01.2009 року. Під час відбуття покарання мав стягнення 07.12.2016 року за перебування в стані алкогольного сп`яніння, яке було погашено. Зокрема слід зазначити, що злочин за який було засуджено ОСОБА_8 він також скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на небажання останнього робити належні висновки. Також ОСОБА_8 має три заохочення: одне за сумлінну поведінку та ставлення до праці від 05.01.2017 року, та два за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки від 19.06.2017 року і 10.07.2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 підтримує взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних відносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Приймає участь у роботах із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи, ставиться добре, грубості не проявляє. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта» і «Підготовка до звільнення».

Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує посилки, передачі.

Цивільний позов за вироком суду у сумі 1646,14 грн. не відшкодовано.
Відповідно до довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_8 не працює.

Доводи захисника на предмет того, що ОСОБА_8 не був працевлаштований за станом здоров`я саме адміністрацією колегія суддів вважає необґрунтованими, адже згідно медичної довідки засудженого останній має лише обмеження працездатності. Слід зазначити, що обмежена працездатність не свідчить про те що ОСОБА_8 взагалі не міг працювати. Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 під час відбуття ним покарання в своїй сукупності не була стабільно позитивною, відтак засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, і встановлені в судовому засіданні дані не можуть свідчити про його виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Відповідно до даних, що характеризують особу засудженого, 16 вересня 2014 року комісією установи було відмовлено ОСОБА_8 у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

19 квітня 2017 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України, у вигляді заміни невідбутної частини покарання більш м`яким.

01 червня 2017 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення.

Відтак на переконання, колегії суддів, матеріали справи свідчать, що поведінка ОСОБА_8 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною, і суттєво покращилась лише після того як комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальних норм.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що до теперішнього часу ОСОБА_8 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності, не можуть свідчити про виправлення та перевиховання засудженого, є переконливим.

Дані про наявність у засудженого захворювання не є підставами, передбаченими ст.81 КК України, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, на думку судової колегії, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 вересня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4