АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/802/17 Справа № 712/8174/17 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Просторе Новгородківського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , останній раз судимого 15.05.2013 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України на п`ять років позбавлення волі,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у термін відбуття покарання строк його перебування під вартою з 19.05.2017 по 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Прийнято рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в солідарному порядку витрат на залучення експертів в сумі 1261, 38 грн. в дохід держави,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими та засуджені за те, що ОСОБА_7 19.05.2017 близько 17 години, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , зайшли до під`їзду № 2, де, піднявшись на дев`ятий поверх даного будинку, помітили вхід до технічного приміщення, котрий розташований на східцях котрі ведуть до даху вищевказаного будинку, та за раптово виниклим умислом на теємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у інше приміщення, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей до технічного приміщення, звідки викрали вироби з металу, а саме: трубу ч/к d=100 мм, тройник труби d = 150 мм та коліно ч/к d=50 мм, які знаходяться на балансі КП «Соснівської служби по утриманню будинків» Черкаської міської ради. Балансова вартість викрадених виробів становить 2250 грн. відповідно до довідки від 20.05.2017 № 729. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав КП «Соснівської служби по утриманню будинків» Черкаської міської ради матеріальну шкоду на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить повернути провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт, не заперечуючи факту крадіжки, ставить під сумнів її у поєднанні з проникненням, оскільки будь-якого замка на дверях він та ОСОБА_8 не ламали, а проникли до технічного приміщення шляхом вільного доступу.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не заперечуючи доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованого їм правопорушення, порушує питання про скасуваня вироку суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 в мотивувальній частині вироку викладене лише формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 , яке визнав доведеним, натомість обвинувачення, у якому суд визнав винним ОСОБА_8 не вказав, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також, звертає увагу на те, що суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та, при проведенні судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, додатково кваліфікував дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України з кваліфікуючою ознакою повторність, без врахування того, що він раніше до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнового характеру не притягувався, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В судове засідання не з`явився представник потерпілого КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради ОСОБА_12 , хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду і в клопотанні від 07.12.2017 просив апеляційний розгляд проводити за відсутності потерпілого і, у вирішенні апеляційних вимог, поклався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та прокурора з наведених в апеляційній скарзі підстав, міркування прокурора прокурора в підтримку апеляційної скарги прокурора в кримінальному провадженні та залишення без задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, міркування обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення та обвинуваченого ОСОБА_7 , останнє слово обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не належать, виходячи з наступного.

За змістом ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню належним чином дотримався.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вони засуджені, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

Що стосується апеляційних вимог прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_11 , щодо недотримання судом першої інстанції під час судового розгляду вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Такі роз`яснення суду та пояснення учасників судового розгляду мають бути відображені в усіх засобах фіксування кримінального провадження.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, без з`ясування фактичних обставин провадження та дослідження доказів щодо вказаних обставин.

Згідно журналу судового засідання та звукозапису судового розгляду, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою винуватість у пред`явленому органами досудового розслідування обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнали в повному обсязі. В подальшому суд, отримавши згоду учасників судового розгляду, в тому числі, обвинувачених на розгляд справи у спрощеному порядку без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин, переконався в добровільності позиції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з цього приводу та роз`яснив учасникам судового розгляду його наслідки, передбачені процесуальним законом, зокрема про те, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто, обов`язкові умови розгляду справи, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримано в повному обсязі і обґрунтовано вирішено обмежитись в ході судового розгляду допитом обвинувачених та дослідженням документів, що характеризують їх особи, а тому доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог зазначеної статті, є недоречними.

З огляду на наведене, не належать до предмету апеляційного розгляду і посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на допущену судом першої інстанції невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в частині не дослідження всіх доказів, які мають бути дослідженні в данному провадженні для встановлення об`єктивної істини та неправильної кваліфікації дій обвинувачених, оскільки обвинувачений дав згоду на розгляд справи у спрощеному порядку без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин та знав про наслідки такого розгляду, зокрема про те, що він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, про що свідчить його заява від 15.09.2017 (а.с. 65).

Що стосується посилання прокурора на порушення судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 та не зазначення в мотивувальній частині вироку обвинувачення, у якому суд визнав винним ОСОБА_8 , то вони є не доречними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 29.06.90 року, мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Так, як вбачається з мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 19.05.2017 близько 17 год., перебуваючи на 9 поверсі будинку АДРЕСА_4 , вчинили крадіжку за попередньою змовою групою осіб, поєднану із проникненням у інше приміщення, за наведених обставин, а тому підстави вважати, що у вироку не зазначено обвинувачення, у якому суд визнав винним ОСОБА_8 , відсутні.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з врахуванням: ступіня тяжкості вчиненого ними злочину; даних про особу винуватих, які на спеціальних обліках не перебувають, за місцем проживання характеризуються посередньо, те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, а ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий; обставин, що пом`якшують їх покарання, а саме - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що його обтяжує, і обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при призначенні покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, на думку колегії суддів, судом обґрунтовано звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням відбування, на підставі ст. 75 КК України, з покладанням процесуальних обовязків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, а обвинуваченому ОСОБА_8 із звільненням від його відбування з випробуванням, з врахуванням зазначених вище обставин в їх сукупності, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Решта доводів прокурора не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий :

Судді :