АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1718/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження № 0003646 від 03.04.2017 щодо обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Чорнобильського р-ну Київської обл., зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2011 за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.07.2013 по відбуттю строку покарання,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього певних обов`язків, з встановленням іспитового строку 2 роки.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він в період часу з 22 год. 20 хв. 01 квітня 2017 року по 02 год. 47 хв. 02 квітня 2017 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Велика кишеня» за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 18, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу узяв з полиць майно, належне ТОВ «Фудком» на загальну суму 700,96 грн., який сховав до кишень своєї куртки та не розрахувавшись за товар пройшов повз касову зону та направився до виходу з магазину, про те не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину «Велика кишеня».

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вказує, що судом не було враховано обставини справи та дані про особу обвинуваченого, не взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний, корисливий злочин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, втім недоведений до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, є правильною.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальністьта невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і є правильним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та звільняючи йоговід відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції, дотримавшись вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння а саме незначну вартість товару, думку представника потерпілого, який зазначив, що претензій до ОСОБА_6 не має, відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав у повному обсязі, особу обвинуваченого, який негативних характеристик немає, працевлаштувався, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання за місцем реєстрації у м. Києві, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, зі встановленням йомуіспитового строку на 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що такий захід, як реальне відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , що пропонується прокурором в апеляційній скарзі, буде непропорційним заходом держави переслідуваній меті виправлення та попередження вчинення особами нових злочинів, яка у даному конкретному випадку може бути досягнута шляхом звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням того, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції не допущено, підстав для висновку про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, як вказує прокурор, колегією суддів не вбачається, а тому вирок суду щодо ОСОБА_6 має бути залишений без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4