Ухвала

Іменем України
26 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 161/16073/14-к

провадження № 51-4128 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 257 Кримінального кодексу України (далі КК) та виправдано, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа. ОСОБА_5 засуджено за частиною 4 статті 187 КК на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за частиною 1 статті 263 КК на 5 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з

11 червня 2014 року.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою, незмінним до набрання вироком законної сили.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_5 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2014 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 257 КК та виправдано, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа. ОСОБА_6 засуджено за частиною 4 статті 187 КК на 8 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, за частиною 1 статті 263 КК на 4 роки позбавлення волі, за частиною 2 статті 342 КК на 1 рік позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 2 місяці з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з

11 червня 2014 року.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою, незмінним до набрання вироком законної сили.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_6 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2014 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 257 КК та виправдано, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа. ОСОБА_7 засуджено за частиною 4 статті 187 КК на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за частиною 1 статті 263 КК на 7 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна.
На підставі частини 4 статті 70 КК остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 11 років 1 місяць з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з

11 червня 2014 року.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою, незмінним до набрання вироком законної сили.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_7 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2014 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також цим вироком,ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 257 КК та виправдано, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа. ОСОБА_8 засуджено за частиною 4 статті 187 КК на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за частиною 1 статті 263 КК на 7 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна.
На підставі частини 4 статті 70 КК остаточне покарання ОСОБА_8 призначено шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців із конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з

11 червня 2014 року.
Залишено запобіжний захід - утримання під вартою, незмінним до набрання вироком законної сили.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_8 в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 червня 2014 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ставить вимогу про зміну судових рішень в частині вирішення питання щодо речових доказів. Посилається на порушення судами статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону потерпілий не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпілий вказує на незаконність вирішення судами питання щодо речових доказів, однак зміст його касаційної скарги викладений бе врахування вимог статті 438 КПК України, відповідно до якої підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Крім того, потерпілий допустив суперечності у касаційній скарзі оскільки вказує на незаконність вироку районного суду щодо порушення вимог кримінального процесуального закону, однак у прохальній частині касаційної скарги просить змінити і ухвалу апеляційного суду, при цьому не наводить доводів її незаконності з урахуванням змісту судових рішень та вимог кримінального процесуального закону.
До того ж, потерпілий не звернув уваги на частину 12 статті 100 КПК, відповідно до якої спір про належність речей, що підлягає поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішення суду законної сили.
Таким чином, недодержання потерпілим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, суд

постановив:

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду від 23 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року щодо засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3