Справа №162/128/17
Номер провадження 1-кп/162/25/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міжгайці Любешівського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи на території АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс декілька ударів в голову потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи, субконьюктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта № 205 від 15.11.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину визнав та повністю своїми показами підтвердив обставини обвинувачення, які викладені в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 122 КК України та встановлені судом. Вказав, що між ним та потерпілим ОСОБА_4 тривалий час існують неприязні стосунки. Показав, що 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин він заїхав на територію АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, де побачив потерпілого. З метою помсти за конфлікт відвів ОСОБА_4 за приміщення АЗК, де наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого той впав на землю, після чого лежачому ОСОБА_4 наніс ще декілька ударів в обличчя. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінального покарання за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі пункту „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році, оскільки є батьком трьох неповнолітніх дітей.

Крім визнання своєї вини самим підсудним, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні поданими стороною обвинувачення доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 ствердив наявність неприязних стосунків з обвинувачним ОСОБА_6 . Крім того, показав, що 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин під час перебування на території АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, до нього підійшов ОСОБА_6 , який запропонував відійти за приміщення заправки, де нічого не повідомляючи, наніс йому один удар кулаком в обличчя з лівої сторони, від чого він впав на землю, після чого наносив йому удари кулаком по голові уже лежачому. Повідомив, що ОСОБА_6 завдану йому своїми діями шкоду не відшкодував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ствердив, що 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин разом із потерпілим ОСОБА_4 перебував на території АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, куди приїхав обвинувачений ОСОБА_6 , який підійшов до них та запропонував ОСОБА_4 вийти за приміщення заправки. Бачив, як ОСОБА_6 наніс удар кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_4 , від чого той впав на землю, бачив, як обвинувачений, нахилившись над ОСОБА_4 , продовжував його бити. Бажаючи надати допомогу потерпілому, пішов у їхню сторону, однак присутні на території АЗК „WOG № 01-06 чоловіки збили його з ніг та побили.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи на робочому місці на АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, бачила потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які відпочивали на території АЗК, обоє мали пристойний вигляд. Крім того, в цей час там бачила і ОСОБА_6 . Ствердила, що через деякий час вийшла на вулицю із приміщення заправки і побачила, як ОСОБА_4 побитий біг із-за приміщення заправки, а ОСОБА_6 вів теж побитого ОСОБА_8 . Пізніше бачила побитих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 обох із закривавленими обличчями, надавала їм допомогу, через деякий час викликала по телефону дружину ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 26 вересня 2016 року близько 01 години 00 хвилин під час чергування на АЗК „WOG № 01-06, що розташований по вул. Незалежності, 2 в смт. Любешів Волинської області, бачив потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які відпочивали на території АЗК і які обоє мали пристойний вигляд. В цей час там також бачив і ОСОБА_6 . Знав про бійку між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за приміщенням АЗК, однак самої бійки не бачив. Доповнив, що бачив побитих ОСОБА_4 і ОСОБА_8 обох із закривавленими обличчями, бачив як ОСОБА_9 надавала їм допомогу.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими в суді в якості доказів протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.09.2016 року, повідомленням Любешівської ЦРЛ про нещасний випадок невиробничого характеру від 26.09.2016 року.

З висновка експерта № 205 від 15.11.2016 року Камінь-Каширського міжрайонного відділення Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи, субконьюктивального крововиливу лівого ока, які утворилися від дії тупого предмету без відображення контактуючих поверхонь, з мінімальною кількістю не менше одного, та відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоровя, терміном більше як 21 день.

А тому суд, повно, всесторонньо і обєктивно проаналізувавши подані сторонами обвинувачення та захисту та досліджені в ході судового розгляду справи докази, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, мотиви та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до скоєного.

Обставин, що помякшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, не встановлено.

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем реєстрації, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації і проживання, міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги його відношення до вчиненого злочину, а саме, що завдану його діями шкоду потерпілому не відшкодував, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України. Відповідно до вимог ст. 75 КК України суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обовязки.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням іспитового строку, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заявили клопотання про застосування до ОСОБА_6 пункту „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі пункту „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році, а представник потерпілого ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України „Про амністію у 2016 році від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 21.05.2007 року, серії НОМЕР_2 від 19.11.2010 року та серії НОМЕР_3 від 03.06.2015 року відповідно. Свою винуватість ОСОБА_6 у скоєному визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні та ст. 9 Закону України „Про амністію у 2016 році, судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України „Про амністію у 2016 році, а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Наслідки застосування амністії обвинуваченому розяснено.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався. Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369 371, 373- 376 КПК України, Законом України „Про амністію у 2016 році, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом відповідно до ст. 76 КК України наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі пункту „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2016 році звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного за цим вироком покарання у звязку з амністією.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: