АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2168/17 Справа № 176/836/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27 березня 2017 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 2) 17 травня 2017 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000526 від 03 травня 2017 року, -

встановила:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 02 травня 2017 року, приблизно о 19 год., прибув до кв. АДРЕСА_2 , проник до зазначеного житлового приміщення, де викрав телевізор, який належав ОСОБА_8 . Після чого направився в напрямку площі Миру, що в місті Жовті Води, Дніпропетровської області. У цей час потерпілий ОСОБА_8 , побачивши ОСОБА_7 з телевізором в руках, почав вимагати повернути належне йому майно. ОСОБА_7 не прореагував на вимоги потерпілого та залишив місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 750 гривень.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку у виконання, тобто з часу затримання ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 170 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75, ст. 76 КК України, звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки та покладенням відповідних обов`язків - виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскільки останнім за часом вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року враховано невідбуте покарання за вироком того ж суду від 27 березня 2017 року згідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням, а злочин, за який оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено до реальної міри покарання, вчинено до постановлення останнього за часом вироку, а саме 02 травня 2017 року, то застосування судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 71 КК України і призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю з попереднім вироком від 17 травня 2017 року є невірним.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд має враховувати вимоги п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Обвинувачений та потерпілий в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за їх відсутності, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а вирок змінити.

В судових дебатах прокурор підтримав свою позицію.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч. 4 ст. 349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Жовтоводського міського суду від 17 травня 2017 року було враховано невідбуте покарання за вироком того ж суду від 27 березня 2017 року, призначено покарання, згідно вимог ч.4 ст. 70 КК України, та звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Злочин, за яким ОСОБА_7 засуджено 20 жовтня 2017 року до реальної міри покарання, вчинено ним до постановлення останнього за часом вироку, а саме 02 травня 2017 року.

Однак судом першої інстанції, із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України, призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю з попереднім вироком від 17 травня 2017 року.

Положеннями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», встановлено, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

постановила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, яким ОСОБА_7 засудженого за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4