Справа № 464/6194/17
пр.№ 1-в/464/330/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.10.2017 року Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,
ВСТАНОВИВ:

вироком Залізничного районного суду м.Львова від 14.03.2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.ч.1,4 ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі. На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у державній установі «Львівська виправна колонія (№48)».

Засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою, в якій просить звільнити його від подальшого відбування покарання із застосуванням щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши думку засудженого та прокурора, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.в) ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається із копії вироку Залізничного районного суду м.Львова від 29.08.2012 року ОСОБА_4 раніше судимий 22.11.2011 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком у 2 роки. Згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 29.08.2012 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, що мали місце під час іспитового строку, тобто ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин (ч.2 ст.186 КК України) до закінчення визначеного судом іспитового строку.

Крім того, відповідно до п.в) ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Як вбачається із копії вироку Залізничного районного суду м.Львова від 29.08.2012 року ОСОБА_4 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів (ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України).

З огляду на вище наведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» слід відмовити на підставі п.в) ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та п.в) ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

На підставі п.в) ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», п.в) ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення, можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова.

Головуючий