Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/614/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2018 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 30.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року.
В обґрунтування скарги вказав, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, протиправною, незаконною та такою, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України. Незважаючи на те, що 08.11.2017 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва вже скасовувалась незаконно винесена постанова від 23.03.2017 року про закриття кримінального провадження, 30.12.2017 року винесено нову постанову також з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Зазначену постанову прокурор знову мотивує тим, що законно проводити у даному кримінальному провадженні слідчі і процесуальні дії є неможливим, вказує доводи, які є суто особистою думкою прокурора, що не відповідає кримінальному процесуальному закону, матеріалам провадження та раніше винесеній ухвалі слідчого судді від 08.11.2017 року, в якій вже дано оцінку так званому "обчисленню строків" стороною обвинувачення. Зауважив, що починаючи з 02.02.2016 року будь-які строки у кримінальному провадженні №0000092 відповідно до ст. 115 КПК України припинили обчислюватись з огляду на те, що прокурор Одеської області скасував повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 06.06.2016 року та про нову підозру від 17.11.2016 року, а інформації щодо отримання ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 (чинна до 04.06.2014 року), ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке складено та підписано 12.12.2016 року прокурором Одеської області ОСОБА_7 , немає. Посилання прокурора на те, що у кримінальному провадженні вичерпані можливості отримати докази вини ОСОБА_6 , а доведення його вини на підставі зібраних доказів неможливо, є суто об`єктивним, оскільки досудове розслідування тривало понад 5 місяців. За цей час органом досудового розслідування здобуто певний обсяг доказів вини ОСОБА_6 , що стали підставою для складання та вручення йому повідомлень про підозру органом досудового розслідування. Такий висновок прокурора є формальними та достатнім чином невмотивованим. В постанові не надано жодної оцінки доказам, що стали підставою для складання та підписання повідомлення про підозру зазначеній особі як прокурором Одеської області ОСОБА_7 , так і слідчими прокуратури Одеської області. Зауважив, що повідомлення про підозру від 12.12.2016 року до сьогоднішнього часу не скасовано. З часу скасування слідчим суддею попередньої постанови про закриття кримінального провадження органом досудового розслідування всупереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
В судовому засіданні 15.02.2018 року ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8 скаргу підтримали та просили задовольнити.
Слідчий ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на обґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження. Пояснив, що з часу скасування ухвалою слідчого судді від 08.11.2017 року попередньої постанови про закриття кримінального провадження, слідчі дії не проводились, оскільки строки досудового розслідування завершені, а клопотання прокуратури Одеської області про їх продовження Генеральною прокуратурою України залишено без розгляду. Вказав, що за цей час до матеріалів кримінального провадження лише було долучено постанову про доручення здійснення досудового розслідування прокуратурі Миколаївської області, про відсутність якої було зазначено в вищевказаній ухвалі.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Як було встановлено, 17.02.2016 року слідчим слідчого управління прокуратури Одеської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000092 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання та одержання службовою особою прокуратури Одеської області неправомірної вигоди. В подальшому з цим кримінальним провадженням об`єднано кримінальні провадження №0000120 від 23.02.2016 року, №0000101 від 18.02.2016 року, №0000437 від 06.06.2016 року за фактами вчинення тією ж службовою особою й інших кримінальних правопорушень, проводились перекваліфікації складів злочинів, виділялися матеріали кримінального провадження в окреме провадження.
В результаті, 06.06.2016 року в рамках вказаного кримінального провадження про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України, було повідомлено ОСОБА_6 , який на час інкримінованих дій обіймав посаду начальника слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області.
Після цього строк досудового розслідування кримінального провадження №0000092 неодноразово продовжувався, останній раз постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 його продовжено до шести місяців, тобто до 06.12.2016 року.
17.11.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 (чинна до 04.06.2014 року), ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
02.12.2016 року постановою прокурора Одеської області ОСОБА_7 повідомлення ОСОБА_6 про підозру та про нову підозру скасовано у зв`язку з тим, що вони здійснені слідчим з порушенням вимог ч. 1 ст. 481 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру адвокату (а ОСОБА_6 , як було встановлено органом досудового розслідування після повідомлень йому про підозру і про нову підозру, є адвокатом) здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах повноважень.
12.12.2016 року прокурором Одеської області ОСОБА_7 складено та підписано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 (чинна до 04.06.2014 року), ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке було направлено поштовим зв`язком на усі відомі адреси ОСОБА_6 . Того ж дня прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_10 до Генеральної прокуратури України направлено клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 17.02.2016 року до дев`яти місяців, але в порядку ст. 295 КПК України його копію підозрюваному та його захиснику вручено не було, тому вказане клопотання заступником Генерального прокурора України не розглядалося.
08.02.2017 року Генеральною прокуратурою України матеріали кримінального провадження №0000092, яке розслідувалось прокуратурою Одеської області, разом з постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 (дата складання якої відсутня, а саме вказано: лютого 2017 року) про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу були направлені для організації досудового розслідування до прокуратури Миколаївської області та прийняті нею 10.02.2017 року за № (15) 2947вх.
При цьому, відповідні відомості щодо зміни підслідності до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, у зв`язку з чим через місяць після отримання прокуратурою Миколаївської області даного кримінального провадження заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_12 звернувся до Генеральної прокуратури України з листом від 09.03.2017 року, в якому вказав, що кримінальне провадження №0000092 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань не значиться як таке, в якому досудове розслідування здійснюється прокуратурою Миколаївської області, що унеможливлює призначити у ньому слідчого та прокурора і провести досудове розслідування.
З роздруківки руху по кримінальному провадженню №0000092 вбачається, що того ж дня, 09.03.2017 року слідчим в ОВС відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 було відновлено зупинене ним же 24.01.2017 року дане кримінальне провадження. Після чого, також 09.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості щодо передачі провадження за підслідністю до прокуратури Миколаївської області.
Лише 11.03.2017 року начальником слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_14 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 було доручено старшому слідчому слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_15 . Група прокурорів та слідча група у кримінальному провадженні була визначена через дванадцять днів - 23.03.2017 року, що підтверджується відповідними постановами заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_12 .
Того ж дня, 23.03.2017 року постановою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_12 кримінальне провадження №0000092 було закрито. Між тим, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.11.2017 року вказану постанову було скасовано, оскільки вона винесена з порушенням норм діючого законодавства.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень слідчого у судовому засіданні, після скасування постанови жодної слідчої дії проведено не було у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування та питання про їх продовження так і не вирішено. До матеріалів кримінального провадження лише було долучено копію постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 слідчому підрозділу прокуратури Миколаївської області (без зазначення її дати).
30.12.2017 року постановою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000092 було вдруге закрито. При винесенні постанови прокурор виходив з того, що станом на 06.12.2016 року повідомлення ОСОБА_6 про підозру скасоване, досудове розслідування у кримінальному провадженні у будь-якій з передбачених ст. 283 КПК України форм не завершено, строк досудового розслідування закінчився, тому законно проводити слідчі і процесуальні дії є неможливим. За такого, було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з вичерпанням можливості отримання доказів вини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неможливістю доведення його вини в суді на підставі раніше зібраних доказів.
Згідно ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, ч. 2 цієї статті зауважує, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова прокурора складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. При цьому мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Прокурор при винесенні оскаржуваної постанови керувався п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Натомість його висновок про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді достатнім чином не вмотивовано, оскільки як з мотивувальної частини попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2017 року, так з постанови від 30.12.2017 року, вбачається, що основною підставою для закриття кримінального провадження є закінчення передбаченого строку досудового розслідування. Між тим, жодної оцінки доказам, які стали підставою для складання та підписання повідомлення про підозру ОСОБА_6 як прокурором Одеської області, так і слідчими прокуратури Одеської області, надано не було.
Вивченням матеріалів кримінального провадження №0000092, яке складається з 7 томів, встановлено, що в ході досудового розслідування, яке здійснювалось прокуратурою Одеської області з 17.02.2016 року, було проведено значну кількість слідчих дій, спрямованих на отримання доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді.
Зокрема, такими доказами є: заява ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень від 11.02.2016 року; заява ОСОБА_4 про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень від 16.02.2016 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 18.02.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 22.02.2016 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 23.02.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 03.06.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 03.06.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 12.04.2016 року; висновок судово-почеркознавчої експертизи №2098/01 від 31.05.2016 року; заява №20650543 від 26.06.2013 року "Про зняття з обліку для реалізації автомобілю "Hummer H3" д.н. НОМЕР_1 "; заява №20713175 від 27.06.2013 року "Про реєстрацію ТЗ придбаного в торговельній організації"; аналіз інформації, отриманої в результаті проведення тимчасових доступів до документів (рапорт старшого оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України ОСОБА_20 від 25.10.2016 року); протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 05.09.2016 року; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 08.11.2016 року з додатком; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_22 від 08.11.2016 року з додатком; протокол одночасного допиту свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_16 від 08.11.2016 року; протокол одночасного допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_16 від 08.11.2016 року; протокол одночасного допиту свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_16 від 08.11.2016 року; протокол одночасного допиту свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 від 08.11.2016 року; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_16 від 08.11.2016 року тощо.
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова про закриття кримінального провадження винесена безпідставно, а за такого, виходячи зі змісту ст. 307 КПК України, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити.
Скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 30.12.2017 року про закриття кримінального провадження №0000092 від 17.02.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 02 березня 2018 року о 12 год. 00 хв.
СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_25