У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 800 003 02 від 14 січня 2017 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 4.763,16 грн. процесуальних витрат.
Вирішено долю речових доказів у провадженні.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він на початку січня 2017 року, знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел щодо незаконного придбання без мети збуту психотропної речовини амфетаміну, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, через всесвітню мережу Інтернет замовив у неї за 2.000 гривень для власного вживання вказану психотропну речовину, після чого перерахував цій особі на розрахунковий рахунок зазначені кошти. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 прибув до обумовленого з невстановленою слідством особою місця в парку Нивки, де зберігалась психотропна речовина - амфетамін, після чого, виявивши зазначену психотропну речовину, поклав її до свого рюкзака, тобто незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.
Далі, обвинувачений ОСОБА_6 переніс психотропну речовину - амфетамін за місцем свого проживання, де розділив її на дві частини, а саме: одну частину помістив до свого карману, а іншу частину залишив зберігати у власній кімнаті. В наступному, 13 січня 2017 року, приблизно о 16 годині, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 84, був викритий працівниками поліції, які під час його огляду виявили та вилучили згадану психотропну речовину масою 4,233 г., а пізніше, того ж дня, в період часу з 17 години 27 хвилин по 18 годину 26 хвилин, в ході обшуку працівниками поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 виявлено та вилучено: предмети з нашаруванням порошкоподібної речовини, які містять психотропну речовину - амфетамін, масою 0,01 г.; поліетиленові пакети та згорток з фольги з порошкоподібними речовинами, які містять психотропну речовину амфетамін, масою 32,80 г., а всього у ОСОБА_6 виявлено та вилучено психотропну речовину - амфетамін загальною масою 37,043 г., тобто у особливо великому розмірі.
Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини правопорушення, доведеності вини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вказаний вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі.
При цьому, прокурор зазначає, що суд першої інстанції, на обґрунтування призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 309 КК України, та необхідності застосування ст. 75 КК України, у вироку послався на щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність негативних даних за місцем проживання, у той час як не було звернуто уваги на точні положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначених питань необхідно належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення в провадженні та враховувати, що ст. 75 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави. А тому, при призначенні ОСОБА_6 покарання з випробуванням, на думку прокурора, суд не у повній мірі врахував обставини провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, не дана оцінка тим обставинам, що ОСОБА_6 вчинив умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у особливо великому розмірі без мети збуту за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які, окрім показань обвинуваченого та даних про його особу, судом першої інстанції не досліджувались в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, на виконання вказаних вимог закону, суд першої інстанції фактично врахував ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, що відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 визнано - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Не послався на такі обставини і прокурор в апеляційній скарзі.
За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 у межах санкції, встановленої в ч. 3 ст. 309 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при застосуванні до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України не врахував конкретні обставини провадження, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу обвинуваченого - не є беззастережними, оскільки саме виходячи з кількості психотропної речовини дії обвинуваченого ОСОБА_6 і кваліфіковані за ч. 3 ст. 309 КК України, в межах санкції якої йому призначено покарання,правильність чого прокурором в апеляційній скарзі фактично не оспорюється.
Що стосується даних про особу обвинуваченого, то він в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання не має негативних відгуків, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, завіривши суд щодо недопустимості будь-яких антисоціальних проявів в майбутньому зі свого боку, суд першої інстанції з урахуванням наведеного вище в сукупності і прийшов до ґрунтовного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з максимальною тривалістю, регламентованою ч. 4 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На дані висновки не можуть вплинути твердження апеляційної скарги прокурора про те, що відсутні достатні підстави щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, оскільки наведене вище обґрунтування судового рішення в цій частині, вказує на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а переконливих доводів того, чому, на думку прокурора, до ОСОБА_6 неможливо застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК України - в апеляційній скарзі прокурора не наводиться, як і те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим внаслідок його м`якості.
При цьому звертає на себе увагу і позитивна посткримінальна поведінка ОСОБА_6 , який, після проходження стажування з 21.08.2017, працевлаштований з 04.10.2017 року на посаду інженера з водопровідно-каналізаційного господарства Центрального госпіталю МВС України.
За викладеним, апеляційна скарга першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 120 171 000 800 003 02 від 14 січня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3