АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/57/2018 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 :
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника власників майна ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000861, зокрема, майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Локомотивна, 28-А два карабіни ТС 9ТР №КІ 000330 та ТС 9ТР №КІ 000331; Два глушника для зброї; Набої SSNB 9,21 загальною кількістю 55 штук; Три магазини для набоїв, дозволи на мисливський карабін на імя ОСОБА_13 .

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України, оскільки слідчим доведено те, що у разі не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, існують ризики приховування або зникнення цього майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та постановити нову ухвалу, відмовивши у задоволенні клопотання органу досудового розслідування в цій частині.

Апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою, висновки, викладені ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що не існує жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що майно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є предметом вчинення особами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-5 КК України. Крім того апелянт додає, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру (чи затримано за підозрою) не передано й щодо жодної особи обвинувальний акт до суду, відповідно відсутні підстави вважати наявним ризик відчуження майна підозрюваними /обвинуваченим / з метою уникнення конфіскації у випадку визнання їх вини, що відповідно свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на підставі положень ст. 170 КПК України. Зазначає, що майно на яке накладено арешт, не набуто особами в результаті вчинення кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування, тому на думку апелянта, ухвала прийнята в порушення вимог ст. 170, 173 КПК України. Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею не з`ясовоно питання і про розмір завданої шкоди, як того вимагає п. 4 ст.2 ст. 173 КПК, не міститься таких даних і в клопотанні органу досудового розслідування , цивільний позов пред`явлений не був.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурорів, які просили залишити ухвалу без змін , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків .
З матеріалів справи вбачається, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000861, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258- 5 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Локомотивна, 28-А два карабіни ТС 9ТР №КІ 000330 та ТС 9ТР №КІ 000331; Два глушника для зброї; Набої SSNB 9,21 загальною кількістю 55 штук; Три магазини для набоїв, дозволи на мисливський карабін на імя ЧижаС.Г. ОСОБА_11 оскільки останнєвідповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Локомотивна, 28-А два карабіни ТС 9ТР №КІ 000330 та ТС 9ТР №КІ 000331; Два глушника для зброї; Набої SSNB 9,21 загальною кількістю 55 штук; Три магазини для набоїв, дозволи на мисливський карабін на імя ОСОБА_13 , з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути пошкоджене, зіпсоване, знищене, передане або відчужене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно не може прийматися до уваги, з огляду на те, що арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

На думку колегії суддів, в клопотанні слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, а саме з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню

Крім цього, відповідно до ч.7 ст.236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000861, зокрема, майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Локомотивна, 28-А два карабіни ТС 9ТР №КІ 000330 та ТС 9ТР №КІ 000331; Два глушника для зброї; Набої SSNB 9,21 загальною кількістю 55 штук; Три магазини для набоїв, дозволи на мисливський карабін на імя ОСОБА_13 - залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3