Провадження № 1-кп/645/34/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 13.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 12.12.2017 року.

У зв`язку із направленням зміненого обвинувачення потерпілим, наявні підстави для відкладення слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор просила суд продовжити строк перебування обвинуваченого під вартою, вказуючи на наявність ризиків, що перебуваючи на свободі він може продовжувати свою злочинну діяльність.

Обвинувачений не заперечував проти продовження строків тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальні акти, суд приходить до наступного.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ухвалою суду від 13.10.2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 12.12.2017 року.

На теперішній час судовий розгляд справи триває, у зв`язку із направленням зміненого обвинувачення потерпілим, вирішено судом відкласти з визначенням дати наступного судового засідання на 22.12.2017 року на 11 год. 00 хв.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України та санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі до 6 років. Тобто злочини є тяжкими за критерієм, визначеним ст.12 КК України.

В той же час суд наголошує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, однак у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність наступних обставин: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йому повідомлено про підозру. Зокрема, суд враховує ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_4 правопорушення відноситься до тяжкого злочину. Дані про особу обвинуваченого вказують, що ОСОБА_4 не працює, раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, тривалий час переховувався від органів досудового слідства та суду, офіційні джерела свого існування ОСОБА_4 пояснити суду не може, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Оцінюючи наведені обставини суд вважає, що ОСОБА_4 має стійку направленість на вчинення протиправних діянь, а тому перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин.
За таких обставин суд вважає підставним вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення та/або переховатися від суду.

За сукупності таких обставин суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Керуючись ст. 334 КПК України суд,-

у х в а л и в:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, на строк, який не може перевищувати двох місяців, тобто до 01 лютого 2018 року.
Строк дії ухвали закінчується 01 лютого 2018 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1