Ухвала
про самовідвід
02.01.2018

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова, ОСОБА_1 розглянувши заяву про самовідвід,-

в с т а н о в и в:
16 листопада 2017 року до Франківського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , скасування постанови про закриття від 19.07.2017 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001990 від 02.07.2013 та передано у провадження слідчого судді ОСОБА_4 . Ухвалою 28.12.2017 року слідчого судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 задоволено самовідвід.
02 січня 2018 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями матеріали скарги передані для розгляду в порядку ст.35 КПК України судді ОСОБА_1 .

Дослідивши та вивчивши подану заяву про самовідвід, слід вважати її підставною і в силу цього вона підлягає до задоволення.

Так, згідно з ч.2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом згідно зі статтями 75-81 цього Кодексу.

Підстави для відводу судді в кримінальному провадженні, передбаченні ст.ст.75,76 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Лавентс проти Латвії від 22 листопада 2002 року п.114, згідно з пунктом 1 статті 6, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Термін «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи. Термін «закон», про який йдеться в цьому положенні, стосується, таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Невиконання судом вимог вищезазначених положень в принципі спричиняє порушення пункту 1 статті 6.

Згідно з ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.
Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року N 30 розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом:автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ;розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли:

за два місяці до закінчення повноважень судді;

за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів);
за три робочих дні до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше чотирнадцяти календарних днів;
у період відпустки судді;

за один робочий день до відрядження (за три робочі дні якщо тривалість відрядження становить більше семи календарних днів) та в дні перебування судді у відрядженні;

під час тимчасової непрацездатності судді;

за один робочий день до направлення судді на навчання, підвищення кваліфікації, для участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду);

у дні перебування судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування, Вищої ради юстиції тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду);

у разі призначення судді членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з моменту прийняття рішення про призначення;

в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Із 03.01.2018 суддя ОСОБА_1 перебуватиме у відпустці. Таким чином, 02.01.2018 року розподіл судової справи відбувся з порушенням вимог ст.ст.31, 35, 319 КПК України - автоматизованою системою документообігу суду визначено склад суду, який не може розглядати скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, бездіяльність слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 у справі №465/551/17.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Відтак слідчий суддя позбавлений можливості забезпечити розгляд скарги у строки, передбачені діючим кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 35, 75, 80-82 КПК України, -

у х в а л и в:
Самовідвід слідчого судді ОСОБА_1 у розгляді скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , скасування постанови про закриття від 19.07.2017 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0001990 від 02.07.2013 - задоволити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1