Справа № 428/3307/18
Провадження № 11-сс/782/95/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника - адвоката: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

слідчого: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.03.2018 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.03.2018 року задоволено клопотання прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено підозрюваному ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово. Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 : 1) прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, тобто по 29.05.2018 року включно. Вказані вище обов`язки діють протягом 2 місяців з дня застосування домашнього арешту, тобто теж по 29.05.2018 року включно.

З змісту ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до клопотання СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000832 від 26.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 розпивали спиртні напої в кухні квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Під час розпивання спиртних напоїв, на ґрунті сварки у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , реалізовуючи який, ОСОБА_6 , знаходячись обличчям до потерпілого, взяв зі стола кухні зазначеної квартири в праву руку кухонний ніж та умисно наніс потерпілому один удар вказаним ножем в область грудної клітини зліва, заподіявши ОСОБА_8 таким чином, відповідно до довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» від 26.03.2018 року тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, травматичного гемотораксу зліва.

27.03.2018 року ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Не погодившись з винесеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.03.2018 року, якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та ухвалити нову ухвалу, за якою обрати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначає, що підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є необґрунтованою, оскільки матеріали, наданих слідчим, доводять вчинення іншого злочину, зокрема, передбаченого ст. 123 КК України, об`єктивна сторона якого, передбачає, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого. Про наявність ознак злочину, передбаченого ст. 123 КК України, свідчать: показання підозрюваного, показання потерпілого, свідка ОСОБА_11 . Зокрема підозрюваний та свідок зазначають, що потерпілий тяжко образив жінку, з якою мешкає підозрюваний, виховує маленьку дитину та яку він кохає. Також адвокат зазначає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просить звернути увагу, що з моменту скоєння злочину до часу затримання підозрюваного пройшло більше доби. При цьому підозрюваний не вчиняв спроби переховуватися від органів слідства або суду, а навпаки, коли дізнався від матері, що до нього прийшли працівники поліції одразу самостійно прибув до додому. Крім того, підозрюваного 29.03.2018 року в ранці було звільнено, і цього ж дня він з`явився до слідчого судді для розгляду питання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу і не вчиняв спроби переховуватися від органів слідства або суду. У судовому засіданні була оголошена перерва до наступного дня 30.03.2018 року. Підозрюваний знову прибув самостійно до слідчого судді. Таким чином, підозрюваний, перебуваючи на волі майже три доби після скоєння злочину не вжив заходів щодо переховування від органів слідства або суду, що свідчить про взагалі відсутність такого наміру.

Також адвокат зазначає, що згідно довідки № про судимість у відношенні підозрюваного декілька разів вже застосовувався запобіжний захід підписка про невиїзд. Зазначений запобіжний захід не змінювався.

Що стосується знищення доказів, то слідчим на даний час вже проведені всі слідчі дії зі встановленням інших доказів зокрема знаряддя: обшуку за місцем мешкання, огляд місця події. Іншого володіння у підозрюваного де б він міг сховати знаряддя відсутнє. Обставини, які навів слідчий суддя у своєму рішенні про те, що підозрюваний не працює та не навчався, перебуває у цивільному шлюбі, утриманців не має, зареєстрований та фактично мешкає за різними адресами, що свідчить, на думку слідчого судді, про відсутність міцних соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, також, на думку захисту, не свідчить про наявність ризиків. Оскільки, чинним законодавством не заборонено чоловікові та жінці мешкати однією сім`єю та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу. Крім того, слідчим суддею не було взято до уваги той факт, що підозрюваний працює, але не офіційно, що могли підтвердити свідки, клопотання про допит яких заявляв захисник. Також слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги, що у жінки, з якою мешкає підозрюваний є дитина, яку вони разом виховують.

З приводу відшкодування матір`ю підозрюваного витрат на лікування потерпілого адвокат зазначає, що це відбулося у зв`язку з тим, що підозрюваний був затриманий за підозрою у скоєнні злочину. Адвокат просить звернути увагу суду та вважає, що застосування такого запобіжного заходу перешкодить підозрюваному працевлаштуватися та заробляти собі на життя та на утримання малолітньої дитини, яку він виховує разом з ОСОБА_12 . Також зазначає, що ні прокурор у клопотанні, ні слідчий суддя не вказали жодної обставини, яка б свідчила про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 , який погодився з доводами апеляційної скарги свого захисника та просив надати йому можливість знайти роботу, щоб матеріально допомогти потерпілому та своєї родині, потерпілого ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та зазначив, що вже пробачив підозрюваного, який відшкодовує йому витрати на лікування, та з яким у нього були давні дружні стосунки, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, пояснення слідчого, яка зазначила, що досудове розслідування триває, призначені судово-медичні експертизи, підозрюваний умови домашнього арешту не порушує, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційний розгляд даного кримінального провадження здійснюється за правилами ст.405 КПК України.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у виді домашнього арешту слідчим суддею дотримані неповно.

Так, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, що є тяжким злочином, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Також в ухвалі зазначено, що у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував проти факту заподіяння ним потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, посилаючись на те, що наніс потерпілому тяжке тілесне ушкодження у стані душевного хвилювання.

Слідчий суддя правильно зауважив, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, що слідчий суддя визначає лише причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування, продовження дії щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

При цьому слідчий суддя обґрунтовано послався на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення ЄСПЛ у справі « Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, у справі « Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, мотивуючи наявність обґрунтованої підозри.

У зв`язку з чим, колегія суддів також не має права для того, щоб на даній стадії провадження давати будь-яку іншу оцінку доказам, наданим прокурором до клопотання, правильність кваліфікації дії підозрюваного, про яке вказує захисник у своєї апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, дослідивши надані прокурором докази, правильно зробив висновок про те, що розглядаючи питання про доцільність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він враховує, що таке рішення обмежує права і свободи підозрюваного та має відповідати характеру певного суспільного інтересу ( визначеним у КПК конкретним підставам і меті), та, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Разом з тим, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, передбачених п.1п.2 ч.1 ст.177 КПК України, повинен на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, тощо.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані неповно.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргами на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити ухвалу без змін;

2)скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням установлених підстав, оцінюючи в сукупності дані про особу підозрюваного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також поведінку підозрюваного після скоєного злочину, відношення потерпілого до підозрюваного, необхідність заробляти гроші на своє життя та життя близьких йому людей, з якими він проживає, відшкодування шкоди потерпілому у майбутньому, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється та суворість покарання, що загрожує останньому у разі доведення його вини, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 не працює, та не має постійного джерела доходу, оскільки даний ризик безпосередньо не пов`язаний з відсутністю у підозрюваного постійного місця роботи та постійного джерела доходів.

Слідчий суддя встановив, що підозрюваний зареєстрований та фактично мешкає за різними адресами, але не вірно врахував, що це свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання.

В апеляційному суді встановлено, що з змісту ухвали слідчого судді слідує, що місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 є житло, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , яке слідчий суддя заборонив підозрюваному залишати цілодобово, що в свою чергу перешкоджає підозрюваному знайти роботу та мати будь-який дохід.

Такий вид застосованого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, хоча і не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не зважаючи на презумпцію невинуватості, але майновий стан підозрюваного, який тимчасово ніде не працює, та перебуваючи під домашнім арештом цілодобово взагалі позбавлений можливості знайти будь-яку роботу і працювати під час здіснення досудового розслідування, все ж таки не позбавляє суд права застосувати до підозрюваного домашній арешт з забороною залишати вищевказане житло у певний період доби з покладенням на нього додаткового обов`язку, передбаченому п.7 ч.5 ст.194 КПК України докласти зусиль до пошуку роботи.

Крім того, колегія суддів звернула увагу на те, що в ухвалі слідчого судді невірно визначено строк дії ухвали до 29.05.2018 року, оскільки цей строк повинен обчислюватися не з моменту ухвалення судового рішення (дня застосування домашнього арешту),а до моменту закінчення строку досудового розслідування, який обчислюється за правилами ст.219 КПК України та повинен відповідати вимогам ч.4 ст.196 КПК України, у якої зазначено, що слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

ОСОБА_6 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України 27.03.2018 року.

Таким чином, визначений слідчим суддею строк дії ухвали до 29.05.2018 року включно не відповідає вимогам закону.

У зв`язку з чим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 177-178,181,194, 405,407,376, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_13 від 30 березня 2018 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 до 29.05.2018 року включно.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Сєвєродонецкої місцевої прокуратури Луганській області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 19-00 годин по 07-00 годин по 26.05.2018 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 по 26.05.2018 року включно наступні обов`язки:

1)прибувати до визначеної службової особи за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

4)докласти зусиль до пошуку роботи .

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3