Постанова
Іменем України

20 березня 2018 року

м. Київ
справа № 129/1755/15-к
провадження № 51-29км17
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року, а також касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності;
- ч. 2 ст. 315 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК визначено ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 у липні 2014 року на березі річки Тяглиця у с. Тягун, Іллінецького району, зірвав верхівки дикоростучої рослини коноплі, які переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , висушив, подрібнивши руками, запакував у пакунок та перевіз до місця свого тимчасового проживання у гуртожитку АДРЕСА_2 , де зберігав з метою збуту.
14 квітня 2015 року о 18.40 год. ОСОБА_6 на території ЗОШ № 2 по вул. Б. Хмельницького, 44, у м. Гайсин, під час оперативної закупівлі незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 за 200 грн особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 5, 73 г.
23 квітня 2015 року о 15.50 год. ОСОБА_6 на території ЗОШ № 2 по вул. Б. Хмельницького, 44, у м. Гайсин, під час оперативної закупівлі незаконно повторно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 за 200 грн особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 3,84 г.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 квітня 2015 року ОСОБА_6 близько 16.10 год. на березі річки Сіб у м. Гайсині, надавши саморобний пристрій для куріння наповнений висушеною коноплею, шляхом умовлянь схилив ОСОБА_11 до вживання наркотичного засобу канабісу, шляхом куріння.
Крім того, ОСОБА_6 , розфасувавши придбану в липні 2014 року коноплю, зберігав у приміщенні гуртожитку № НОМЕР_1 Гайсинського медичного коледжу з метою збуту 3 згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом загальною масою 19,47 г.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_12 , вказуючи про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого, просить судові рішення щодо нього змінити, на підставі ст. 69 КК призначити йому покарання нижче від найнижчої межі санкції та в силу ст. 75 КК звільнити від його відбування.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 ставить питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Стверджує, що судами залишено поза увагою порушення кримінального процесуального закону при проведенні оперативної закупки, які свідчать про провокацію злочину з боку правоохоронних органів. Крім того, вказує, що судами не встановлено доказів, що підтверджували факт вчинення збуту наркотичного засобу саме у місцях, що призначені для проведення навчальних заходів. Разом з тим, вважає призначене ОСОБА_13 покарання занадто суворим.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує, що апеляційний суд необґрунтовано відхилив доводи прокурора та визнав призначене ОСОБА_13 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали доводи своїх касаційних скарг, заперечували проти задоволення скарги прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, водночас просили звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання із застосуванням ст. 75 КК, посилаючись на те, що засуджений вчинив злочин вперше, усвідомив скоєне, розкаявся та буде корисним для суспільства, перебуваючи на волі.
Прокурор у судовому засіданні висловив позицію про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , в той же час не підтримав касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції та просив судові рішення залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви. Оцінка доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК є виключною компетенцією суду, що постановив вирок.

Матеріали провадження свідчать, що суди першої і апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах, щодо порушення кримінального процесуального закону при проведенні негласної слідчої дії у виді оперативної закупки та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, касаційний суд знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви в їх достовірності. Всі докази, покладені судом в основу обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності.Підставою для початку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні стало невідкладно внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення ОСОБА_14 від 06 березня 2015 року про збут ОСОБА_15 на території Гайсинського медичного коледжу наркотичного засобу канабісу. Негласні слідчі (розшукові) дії у виді контролю за вчиненням злочину, що проводились у формі оперативної закупки, було здійснено на підставі складених згідно з вимогами ч. 7 ст. 271 КПК постанов прокурора від 02 та 21 квітня 2015 року. Результати контролю за вчиненням злочину задокументовано у протоколі відповідно до ч. 4 ст. 271 КПК. Таким чином, доводи захисника про порушення кримінального процесуального закону при проведенні оперативних закупок, які свідчать про провокування особи на вчинення злочину з боку правоохоронних органів свого підтвердження не знайшли.

Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_12 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК. Підстав вважати, що за встановлених фактичних обставин неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, касаційним судом не встановлено.
Апеляційний суд, належним чином перевіривши доводи апеляційних скарг, які аналогічні доводам касаційних скарг засудженого ОСОБА_8 та прокурора щодо призначеного розміру покарання та порядку його відбування, надав на них обґрунтовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Призначене ОСОБА_13 покарання, на думку суду касаційної інстанції, відповідає вимогам ст. 65 КК та є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів. Зважаючи на тяжкість вчинених ОСОБА_15 злочинів, особу винного та інші обставини справи, суд касаційної інтонації не вбачає підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Таких порушень кримінального процесуального закону, які були б істотними чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, касаційним судом не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційних скарг відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд
у х в а л и в:
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , та прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3