МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000455 від 04.09.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
02 вересня 2017 року близько 01 години 00 хвилин, поблизу с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, на ґрунтовій дорозі, розташованій між сільськогосподарських полів, неподалік електроопори № 39, обвинувачений ОСОБА_4 , після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 , який являється власником автомобіля марки ВАЗ 21063, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , не маючи дозволу від потерпілого, за допомогою ключа запалення, що знаходився в автомобілі, завів двигун автомобіля та поїхав до місця свого мешкання, чим незаконно заволодів вказаним автомобілем.

Заволодівши транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта № 18/12.2/374 від 25.09.2017 року становить 23 289 грн. 00 коп., обвинувачений з місця скоєння злочину зник, присвоївши та розпорядившись ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення не оспорював, просив суворо його не карати та надав суду наступні показання.

Обвинувачений вказав, що 01.09.2017 року ввечері разом зі знайомою дівчиною та ОСОБА_5 , на належному останньому автомобілі поїхали гуляти. Вони спільно вживали спиртні напої на ґрунтовій дорозі серед сільськогосподарських полів, поблизу с. Оленівка, після чого близько 00.30 годині 02.09.2017 року, потерпілий разом з дівчиною пішли по своїх справах, а обвинувачений залишився в автомобілі їх чекати. Згодом він замерз та дуже схотів додому, а його знайомі не повертались, у зв`язку з чим завів двигун автомобіля за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення та поїхав додому.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілого ОСОБА_5 , який звернувся до суду з письмовою заявою, в якій прохав розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає, в призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого, оголошенням даних, які характеризують його особу та дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Конституцією України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68).

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч. 1 ст. 1).

Завданням кримінального провадження зокрема є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, але щирого каяття не виявив, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, на утриманні осіб не має, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання і часткового зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи міркування прокурора та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудного до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та обставини, що його обтяжує, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 , покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової експертизи в сумі 1 780 грн. 56 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речового доказу підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме вважати його повернутим власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертних досліджень № 27/4.6/1284 від 18.09.2017 року в розмірі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп. та № 18/12.2/374 від 25.09.2017 року в розмірі 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп.

Речовий доказ по справі автомобіль марки ВАЗ 21063, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ? вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1