Єдиний унікальний номер 243/6244/16-к
Номер провадження 11-кп/775/547/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

перекладача: ОСОБА_8

розглянувши у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 0000032 від 20.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ). уродженки м. Алга, Актюбинської області, Казахстан, громадянки України, розлученої, має двох неповнолітніх дітей, праціювала машиністкою установок вуглезабезпечення та брикетування на ТОВ ЦЗФ «Вузловська», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 258-3 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Згідно вироку суду, в період з січня 2016 року до 20 лютого 2016 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Зайцево, Микитівського району, м. Горлівки, Донецької області, точне місце перебування не встановлене, усвідомлюючи мету діяльності терористичної організації «ДНР», знаючи про її структуру, керівників, за власної ініціативою, маючи бажання сприяння злочинної діяльності зазначеної терористичної організації, багаторазово встановлювала місце дислокації військовослужбовців Збройних Сил України, які дислокувались в районі АДРЕСА_1 , та, діючи умисно, з власного телефонного номеру НОМЕР_2 , з метою сприяння учасникам терористичної організації «ДНР» у реалізації їх злочинних намірів щодо вчинення злочинів відносно військовослужбовців підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у проведенні антитерористичної операції, та створення умов, які сприяють цій злочинній діяльності, передавала учаснику терористичної організації «ДНР» ОСОБА_10 на його номер телефону НОМЕР_3 інформацію щодо розташування позицій військовослужбовців в районі овочесховища, в районі АДРЕСА_1 , Арсеньєва та АДРЕСА_1 .

Зазначені дії ОСОБА_7 були припинені співробітниками Служби безпеки України у зв`язку з її затриманням 20 лютого 2016 року у АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі обвинувачена просить перекваліфікувати її дії на ст. 256 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що «ДНР» не визнана терористичною організацією, крім того поняття «терористична організація» в ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» суперечить національному та міжнародному законодавству, тому не може використовуватись для обвинувачення громадян України. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив жодного прямого доказу її вини в інкримінованому злочині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати, та перекваліфікувати її дії передбачені на ч. 1 ст. 256 КК України. На обґрунтування своїх доводів вказує, що від дій ОСОБА_7 відсутні потерпілі та матеріальна шкода, а судом не встановлені матеріальні збитки які від дій останньої зазнала держава Україна або ЗСУ. Також судом не встановлено, на підставі чого та як саме ОСОБА_7 було відомо, що учасники «ДНР» вчиняли терористичні акти та мали чітку ієрархію та структуру. Також в матеріалах справи не міститься доказів, щодо встановлення особи, якій ОСОБА_7 передавала данні щодо розміщення ЗСУ. Допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не вказали, як саме ОСОБА_13 передавала дані та які наслідки малі переговори. Стверджує, що дії ОСОБА_13 мають склад злочину передбаченому ст. 256 КК України, оскільки здійснювала заздалегідь необіцяне сприяння учасникам злочинної організації шляхом надання інформації. Крім того зазначає, що національним законодавством України не визначена послідовність визнання організацією терористичною, та на даний час відсутній законодавчий акт чи відповідне судове рішення про визнання терористичною організацією самопроголошену «ДНР», а також сприянню в її діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, захисника та обвинуваченого, які на полягали на задоволені своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 та правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Незважаючи на позицію обвинуваченої про відсутність в її діях складу інкримінованого злочину, вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями самої обвинуваченої, яка фактично не заперечувала про надання інформації щодо місць дислокації ЗСУ представникам «ДНР».

Крім того вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проходили військову службу в зоні АТО та їх підрозділи дислокувався у м. Майорськ, АДРЕСА_1 . Вони зазначили, що знають ОСОБА_7 , як місцеву мешканку, котра приходила на їх позиції та спілкувалась із військовослужбовцями, після чого за місцем розташування військових почастішали обстріли, після яких були загиблі та поранені.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.2016 року, ОСОБА_7 на карті місцевості із зображенням с. Зайцеве Микитівського району м. Горлівки показала місця розташування військовослужбовців ЗСУ та військової техніки ЗСУ, про які вона повідомляла представнику терористичної організації «ДНР» ОСОБА_14 .

Відповідно до інформації начальника штабу - першого заступника керівника АТО в Донецькій та Луганській областях, в районі вулиць Попова та Арсеньєва с. Зайцеве м. Горлівки Донецької області підтверджено розташування позицій сил АТО, їх обстріли в указаному місці та втрати особового складу. Також підтверджена інформація про те, що в с. Зайцево Микитівського району м. Горлівки НЗФ «ДНР» щоденно були здійснені обстріли с. Зайцево, під час яких 28.01.2016 року, 30.01.2016 року, 01.02.2016, 15.02.2016 були поранені військовослужбовці ЗСУ, 30.01.2016 року 1 військовослужбовець був вбитий.

За інформацією об`єднаного штабу ЦУ СБ України в районі проведення АТО від 13.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 протягом 2016 року підтримувала контакт з бойовиком НЗФ «ДНР» ОСОБА_14 , та здійснювала для останнього збір та передачу розвідувальних даних щодо переміщення територією Донецької області підрозділів ЗСУ.

ОСОБА_7 була затримана в порядку ст. 208 КПК 20.02.2016 року, про що складено в тому числі рапорт оперуповноважених СБУ про фізичне затримання ОСОБА_7 від 20.02.2016 року, та виявлення у останньої паспорту та мобільних телефонів.

Згідно висновку комп`ютерно-технічної експертизи № 256 від 18.03.2016 року вилучені у ОСОБА_7 мобільні телефони є технічно у справному стані, інформація, яка в них містилась, записана на ДВД диск.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 травня 2016 року надано дозвіл на використання результатів проведення негласного розшукового заходу стосовно користувача вилученого мобільного номеру телефону у ОСОБА_7 .

Згідно протоколів за результатами проведення оперативно-технічних пошукових заходів встановлено розмови бойовика т.зв. терористичної організації ДНР «Андрей» з абонентом ОСОБА_15 , з яких вбачається, що ОСОБА_15 повідомляє про місця розташування військовослужбовців ЗСУ, кількість та місце розташування військової техніки ЗСУ.

Факт телефонних розмов між обвинуваченою ОСОБА_7 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) було підтверджено в ході судового розгляду в суді першої інстанції шляхом прослуховування запису. При цьому обвинувачена не заперечувала, що голос на аудіо диску належить їй, а другий голос її знайомому військовослужбовцю ДНР на ім`я ОСОБА_18 .

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання. Також колегія суддів вважає правильним висновок про те, що обвинувачена дійсно здійснювала телефонні дзвінки представнику терористичної організації «ДНР» та умисно надавала останньому актуальну інформацію про вказане переміщення техніки та особового складу ЗСУ з метою її подальшого викриття та знищення.

Вказаний висновок суду першої інстанції підтверджується і іншими доказами, які наявні в матеріалах провадження, досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конвенції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28 вересня 2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

Виходячи зі змісту розмов ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що вона безумовно усвідомлювала, що «ДНР» та його структурні підрозділи діють на території України як терористична організація, незаконно, використовуючи зброю, вчиняють терористичні акти, вчиняють дії по зваленню конституційного устрою України, скоюють злочини проти основних прав і свобод громадян та інші дії, що призводять до настання тяжких наслідків.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення, яке виразилось у сприянні діяльності терористичної організації шляхом передачі по телефону відомостей про переміщення, дислокацію, місця тимчасового розташування особового складу, озброєння та військової техніки сил антитерористичної операції на території Донецької області, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 258-3 КК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг щодо оспорювання деяких фактичних обставин кримінального провадження необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченої щодо відсутності прямих доказів щодо неї не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні в суді першої інстанції доказами.

Доводи захисника, що свідки не вказали, як саме ОСОБА_7 передавала дані та які наслідки мали переговори, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що особисто чув, як ОСОБА_7 розмовляла по телефону та повідомляла місцезнаходження ЗСУ та повідомленнями начальника штабу АТО щодо обстрілів та втрат особистого складу.

Не заслуговують до уваги доводи захисника та обвинуваченої про відсутність законодавчого акту про визнання ДНР терористичною організацією, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що для кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст. 258-3 КК не потрібно визнання так званої «ДНР» терористичною організацією окремим законом, оскільки поняття терористичної організації, як злочинного об`єднання, створеного з метою вчинення терористичної діяльності, визначено Законом України «Про боротьбу з тероризмом» №638-IV від 20.03.2003 року, а поняття і ознаки злочинної організації визначені ч.4 ст.28 КК України.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 зазначає, що утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Крім того, як зазначено в роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 28.01.2016 року щодо надання роз`яснення окремих питань застосування норм Кримінального кодексу України, існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 ч.1 КК України не вимагається.

Доводи захисника та обвинуваченого щодо необізнаності обвинуваченої щодо структури, задач та форми діяння терористичної організації ДНР не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки спростовуються наявними у справі доказами, а саме особовою інформацією, яка містилась у телефонах та комп`ютері. З фотографій, які знаходились у вказаних пристроях вбачається, що ОСОБА_13 є активним прихильником терористичної організації «ДНР», .

Доводи щодо відсутності потерпілих та матеріальної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані ознаки не є обов`язковою частиною об`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо встановлення особи, якій ОСОБА_13 передавала дані про місця розміщення ЗСУ спростовуються матеріалами кримінального провадження та показаннями самої обвинуваченої, яка підтвердила, що дійсно дзвонила знайомому на ім`я ОСОБА_18 , який є військом «ДНР» та передавала інформацію щодо розташування позицій ЗСУ.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства при розгляді судом першої інстанції, які б могли перешкодити йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР № 0000032 від 20.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 20 лютого 2016 року до 20 червня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: