справа №619/2673/17
провадження №1-кп/619/370/17
ВИРОК
іменем України

22 вересня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
обвинуваченого захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина Російської Федерації, працюючого: РФ м. Іркутськ ТОВ «Айтіджен» технічним директором, з середньою освітою, розлученого, маючого доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований згідно посвідки на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
ОСОБА_4 , будучи громадянином Російської Федерації, прибув на територію України 28.03.2014 та, перебуваючи на її території, був зобов`язаний у встановленому законом порядку продовжити термін свого законного перебування, але не мав мети офіційно, в установленому порядку, його продовжувати, і у нього виникла мета на внесення неправдивої інформації про продовження терміну перебування на території України, шляхом проставляння в свій закордонний паспорт громадянина Російської Федерації штампів про перетинання державного кордону України. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , приблизно восени 2016 року, перебуваючи у м. Краматорськ, більш точне місце та час у ході досудового розслідування встановити не вдалось, передав невстановленій у ході досудового розслідування особі закордонний паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий20.07.2013 на своє ім`я, з метою внесення до нього підроблених штампів про перетинання державного кордону України. Після цього, невстановлена особа, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, проставила підроблені штампи в закордонний паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 20.07.2013 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перетинання ним державного кордону України в пункті пропуску державного кордону України «Харків» від 28.03.2014 «Виїзд», в пункті пропуску державного кордону України «Харків-пасажирський» від 03.10.2016 «В`їзд», отримавши від ОСОБА_4 за вказані штампи грошові кошти та передала вказаний паспорт останньому. При цьому, ОСОБА_4 , у період з 27.02.2014 до 01.03.2017 не виїжджав за кордон та не в`їжджав на територію України, а вказаний паспорт використовував для можливості знаходитися на території України, на термін, який встановлено законодавством України. 01.03.2017 ОСОБА_4 виїхав з території України через пункт пропуску «Харків-пасажирський». 07.04.2017 ОСОБА_4 , перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «Гоптівка» Дергачівського району Харківської області, маючи умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, під час проходження прикордонного контролю, рухаючись у напрямку на в`їзд на територію України, пред`явив співробітникам прикордонної служби в МАПП «Гоптівка» закордонний паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 20.07.2013 на своє ім`я, що містить вказані вище підроблені штампи про перетинання державного кордону України. Згідно з висновком експерта № 115/1411 від 20.05.2017 Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України, відтиски штампів у вигляді відміток про перетинання державного кордону України «Виїзд» № 053 від 28.03.2014, ППр «Харків», «В`їзд» № 047 від 03.10.2016, ППр «Харків-пасажирський», які проставлені на сторінці 46, в закордонному паспорті громадянина Російської Федерації 725513083, виданому 20.07.2013 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідають за своїми характеристиками формі, затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
22 серпня 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості, яка укладена 19 серпня 2017 року в м. Дергачі між прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , відповідно до умов якої останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн.
У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду.
Суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості з наступних мотивів.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Суд зазначає, що злочин, у вчиненні якого вина обвинуваченого визнається доведеною, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим та указав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.
Суд шляхом опитування обвинуваченого, прокурора, захисника у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, угода про визнання винуватості, яка укладена 19 серпня 2017 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України та КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст.358 КК України, за яке належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн.
Суд скасовує арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського
районного суду Харківської області від 12.04.2017 відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати суд покладає на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 серпня 2017 року між прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення криміналістичних експертиз Головним експертно-криміналістичним центром Державної прикордонної служби України №115/1411 від 20.05.2017 в розмірі 1237,00грн, №147/1443 від 05.07.2017 в розмірі 1484,40грн, а всього 2721,40грн. (дві тисячі сімсот двадцять одна гривня 40 копійок).
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 12.04.2017 про накладення арешту на майно скасувати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1