Справа№751/1337/18
Провадження №1-кс/751/569/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2018 року місто Чернігів
Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 про перевірку наявності підстав для звільнення з-під варти, -
ВСТАНОВИВ:
03.03.18. до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 , згідно якої просить задовольнити скаргу про перевірку наявності підстав для звільнення з-під варти громадянина Узбекистану ОСОБА_4 та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти прокурора про зміну місця свого перебування та носити електронний засіб контролю.
В обґрунтування скарги зазначає, що прокуратурою Чернігівської області, за дорученням Генеральної прокуратури України, у порядку статті 587 КПК України проводиться екстрадиційна перевірка щодо громадянина Узбекистану ОСОБА_4 , який перебуває під вартою (під екстрадиційним арештом), однак вважають, що на сьогодні наявні підстави для звільнення його з-під варти та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.
ДМС України 17.11.17. було прийнято рішення № 444-17, яким ОСОБА_4 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з чим його було оскаржено. Тобто, на сьогодні підзахисний є біженцем в розумінні ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Конвенції про статус біженців від 28 липня 1951 року. Цей статус є чинним до моменту отримання відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або набрання законної сили рішення суду останньої інстанції у разі оскарження такого рішення. За таких обставин подальше тримання під вартою ОСОБА_4 є недоцільним та порушує його право на свободу та особисту недоторканість.
Крім того, ОСОБА_4 потребує проведення якісного медичного обстеження та лікування, оскільки неодноразово звертався до лікарів під час перебування у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», а також з приводу міцності соціальних зв`язків слід урахувати те, що ОСОБА_4 на території Одеської області проживав із жінкою, без укладення шлюбу.
Отже, з урахуванням викладеного та приписів ст. ст. 584, 585 КПК України, наявні підстави для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, крім того, оскільки паспорт для виїзду за кордон у ОСОБА_4 відсутній і єдиним документом, що підтверджує законність його перебування на території України є довідка про звернення за захистом в Україні, доцільним є застосування особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти прокурора про зміну місця свого перебування та носити електронний засіб контролю.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити, з підстав викладених у ній.
ОСОБА_4 скаргу підтримав та зазначив, що протягом 9 місяців проживав разом з жінкою у АДРЕСА_1 . Також має захворювання у зв`язку з чим потребує лікування. Затриманий та поміщений в пункт тимчасового перебування іноземців 11.04.17., а звернувся до міграційної служби в Чернігівській області для отримання статусу біженця 25.04.17.
Прокурор проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді був обраний екстрадиційний арешт, та при ухваленні такого рішення були враховані всі підстави, передбачені кримінальним законом.
Вислухавши учасників провадження, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що до Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Узбекистан про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому злочину.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31.05.2017 року до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан, однак на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 23.05.2017 року.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2017 року до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан; встановлено строк дії ухвали до 16 січня 2018 року включно.
ОСОБА_4 звернувся до ДМС України з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі якої 17.11.17. ДМС України прийняло рішення про відмову в задоволенні заяви. На даний час рішення не скасовано, статус ОСОБА_4 не змінено.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2018 року було визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, до 12 березня 2018 року включно.
Згідно ч. 12 ст. 584 КПК України, за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.
Звертаючись до суду зі скаргою, адвокат ОСОБА_5 посилається на те, що ОСОБА_4 є біженцем в розумінні ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Конвенції про статус біженців від 28 липня 1951 року, він потребує якісного медичного обстеження та лікування, оскільки неодноразово звертався до лікарів під час перебування в слідчому ізоляторі, крім того зазначає, що він має певні соціальні зв`язки в Україні, оскільки проживав з жінкою без укладення шлюбу.
ОСОБА_4 на даний час перебуває в процедурі визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, крім того в даній справі відсутні відомості, які б свідчили про неможливість його тримання за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора, а також факт його проживання в м. Одеса з жінкою не свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, з вказаного вбачається, що вищевикладені обставини були враховані як при постановленні ухвали Апеляційним судом Чернігівської області від 31.05.2017 року, так і при винесенні ухвал Новозаводським районним судом м. Чернігова 16.11.17. та 12.01.18., та на час розгляду скарги не змінилися, підстави для звільнення ОСОБА_4 з-під варти та застосування іншого запобіжного заходу відсутні, а тому скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 584, 583 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах громадянина Узбекистану ОСОБА_4 про перевірку наявності підстав для звільнення з-під варти відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1