Справа № 466/4682/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , працездатного, тимчасово не працюючого, раніше судженого 12.12.2005р. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.187, 69, ч.2 ст.309, ч.1 ст.186, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 07.07.2017р. Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , в жовтні 2016 року (точна дата не встановлена), приблизно о 14:00 год., перебуваючи біля ресторану «Магнат» за адресою м. Львів, вул. Мазепи, 25А, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, із автомобіля марки «Шкода Фабіа», д.н.з. НОМЕР_1 , таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo S660», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 3612 гривень в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 гривень на рахунку якої були грошові кошти в сумі 100 гривень, картка пам`яті ємкістю 16 Гб вартістю 200 гривень, телефон знаходився у чохлі коричневого кольору вартістю 150 гривень, який належав ОСОБА_4 , чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 3612 грн.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 поданий в суд разом з угодою про примирення, укладеною 29.06.2017 р. на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку.

За умовами цієї угоди сторони підтвердили обставини злочину, правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 , погодили міру покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Також сторони дали згоду на звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік та встановленням погоджених ними обов`язків.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , просив затвердити угоду про примирення від 29.06.2017р. Пояснив, що уклав угоду добровільно, повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, погодився на звільнення від відбування покарання з випробуванням. Пояснив, що викрадене майно повністю повернуто потерпілій. Просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, підтримавши угоду про примирення від 29.06.2017р., погодилася на звільнення обвинуваченого від узгодженого ними покарання з встановленням йому іспитового строку. Підтвердила факт відшкодування їй завданої шкоди повернення викраденого майна. Просила затвердити угоду про примирення.

Обвинуваченому та потерпілій судом роз`яснено норми ст.ст. 473, 474, 476 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та захисника про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов висновку, що слід затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Погоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік відповідає санкції ч.2 ст.185 КК України, .

Сторони в угоді врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого. Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій. Обтяжуючих обставин не встановлено.

Суд дійшов переконання, що обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин, передбачає позбавлення волі.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим судом не встановлено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 07.07.2017р. Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, за злочин, вчинений ним 21.11.2016р. Вирок набрав законної сили.

При ухваленні вироку в даній справі суд керується роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод.

У п.12 постанови вказано, що тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

За пунктом 20 постанови якщо ж суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст.475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. У випадку коли кримінальне провадження у зв`язку з укладенням угоди попередньо було виділено в окреме провадження, потім вироком суду затверджено угоду та призначено узгоджене між сторонами покарання чи звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому щодо інших кримінальних правопорушень провадження здійснювалось у загальному порядку, то під час визначення остаточного покарання суд має керуватися ч.4 ст.70 та ст.72 КК. Якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71,72 КК.

У зв`язку з цим при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 застосуванню підлягає ч.4 ст.70 КК України оскільки за правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Укладаючи угоду про примирення обвинувачений та потерпіла визначили тривалість іспитового строку та обов`язки, що слід покласти на обвинуваченого. Проте, ці умови угоди не враховуються судом.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, його слід на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробування та з покладенням на нього передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон «Леново S 660», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.06.2017р. між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_5 визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.07.2017р. за ч.2 ст.185, 75 КК України у виді 1 року позбавлення волі 1 (один) рік 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон «Леново S 660», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , чорного кольору повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_6 -Шумська