Провадження № 1-кп/734/220/17 Справа № 734/3478/17
іменем України
19 грудня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макишин Городнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 15 травня 2014 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
Рядовий ОСОБА_4 15.05.2014 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2014 № 13 рядовий ОСОБА_4 зарахований у списки особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2014 № 145 рядовому ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку строком на 18 діб, тобто із 03.10.2014 по 21.10.2014.
Однак, 21.10.2014 рядовий ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.
Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині рядовий ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди не відлучався, займався домашніми справами та господарством до 25.05.2015.
В подальшому, рядовий ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій щодо не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, лише 25.05.2015 прибув розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2015 № 76 рядового ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас.
Отже, рядовий ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби в період з 21.10.2014 до 25.05.2015.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, 21.10.2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 25.05.2015 року перебував за її межами,а з`явився у зв`язку із цим час проводив на власний розсуд займаючись справами не пов`язаними з проходженням військової служби, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та не заперечував проти застосування до нього амністію згідно із Законом України «Про амністію за 2016 рік», оскільки в період з 15.06.2014 по 28.09.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується довідкою № 17 від 19.01.2015,також останній отримав статус учасника бойових дій (серія НОМЕР_2 ).
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку і на підставі допиту обвинуваченого суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у інкримінованій йому дії.
Заслухавши обвинуваченого та дослідивши характеризуючі матеріали, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 слід визнати його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , в ході досудового розслідування не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що не є тяжким, особу обвинуваченого, його вік, сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я, згідно наданих суду даних, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, обставини вчиненого злочину, і вважає, що йому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки .керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні» та ст.ст. 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цьогоЗакону.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в період з 15.06.2014 по 28.09.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що підтверджується довідкою № 17 від 19.01.2015,також останній отримав статус учасника бойових дій (серія НОМЕР_2 ).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, передбачається звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування амністії щодо ОСОБА_4 ..
Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.
Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1