Єдиний унікальний номер 219/5024/16-к
Номер провадження 11-кп/775/737/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмут Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2017 року, у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саратова РФ, росіянина, громадянина України, має неповну середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, раніше судимого:10.11.2003 р. Артемівським міським судом Донецької області за ст. 183 ч. 2,ч. 3 ,ст. 69-1 КК України до 1 року позбавлення волі- звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строка покарання 09.10.2004 р. ;15.09.2005 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч.2,69 ч.1, ст. 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі звільнився 17.02.2010 року по відбуттю строку покарання, 22.07.2010 р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 01.04.2011 р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.2 ,70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі - звільнився 22.07.2015 року по відбуттю покарання,11 січня 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним за ст..185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, за наступних обставин.

10.09.2015 р. приблизно о 19.00 годині ОСОБА_6 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 (який на даний час вже засуджений за скоєння даного кримінального правопорушення вироком Артемівського міськрайонного суду від 23.02.2016р.) та запропонував йому вчинити крадіжку майна з квартири, так як він достовірно знає, що в квартирі потерпілий знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння та з зазначеної квартири легко буде викрасти майно. На зазначену пропозицію ОСОБА_7 погодився і таким чином, вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ,одразу після телефонної розмови зустрілись біля газетного ларька напроти кафе «Чумацький шлях» по вул. Чайковського в м. Артемівську Донецької області, звідки разом попрямували до будинку АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 руками підняв ОСОБА_6 , до відчиненого кухонного вікна кв. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 , за допомогою принесених з собою ножиців, шляхом віджиму демонтував москітну сітку з вказаного вікна та через нього проліз та таким чином проник в зазначену квартиру, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_7 залишився стояти на вулиці, щоб приймати від ОСОБА_6 викрадене ними з квартири майно. Вже знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 з кімнати кухні пройшов до зальної кімнати, де таємно для потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час спав в спальній кімнаті та не усвідомлював, що в його квартирі знаходяться сторонні особи, взяв майно: телевізор марки «Samsung» моделі «UE32F5020AK» з дистанційним пультом керування до нього, вартістю 5 585 грн.61 коп.; модуль умовного доступу торгівельної марки «Strong» моделі «Т2 Irdeto CCA C1+», який на момент викрадення був приєднаним до телевізору «Samsung» моделі «UE32F5020AK», вартістю 282 грн. 82 коп., які знаходились на тумбочці біля вікна; праску марки «Eurolux» моделі «EL 1313» вартістю 170 грн. 98коп., яка знаходилась на полиці в меблевій стінці біля стіни; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Е 1200» вартістю 364 грн. 39 коп.; сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», яка на момент викрадення знаходилась в мобільному телефоні та для потерпілого матеріальної цінності не має; грошові кошти в сумі 200 грн.; срібну каблучку 925 проби, 20-го розміру, яка для потерпілого матеріальної цінності не має; носову хустку, яка для потерпілого матеріальної цінності не має; наручний годинник, який для потерпілого матеріальної цінності не має, які знаходились на журнальному столику біля входу в кімнату.

Після чого, ОСОБА_6 , переніс зазначене майно до кімнати кухні, де продовжуючи єдиний спільний з ОСОБА_7 умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з холодильника взяв майно ОСОБА_8 , а саме: м`ясо свинини заморожене вагою 1 кг, яке для потерпілого матеріальної цінності не має; котлети з м`яса свинини (напівфабрикати) вагою 1 кг, які для потерпілого матеріальної цінності не мають; курині яйця в кількості 10 шт., які для потерпілого матеріальної цінності не мають;1 пачку вершкового масла, вагою 250 гр., яка для потерпілого матеріальної цінності не має; заморожені фрукти вишні вагою 2 кг, які для потерпілого матеріальної цінності не мають.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи єдиний спільний з ОСОБА_7 злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, через відчинене вікно, передав викрадене майно ОСОБА_7 , який чекав на нього на вулиці, після чого відчинивши, з середини, вхідні двері, залишив приміщення квартири.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з зазначеним майном зникли з місця вчиненого злочину, розпорядились ним на власний розсуд і, таким чином, таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 6 603 гривень 80 копійок., чим спричинили останньому матеріальний збиток у вказаному розмірі. .

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку в частині покарання, прохає призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Від апеляційної скарги прокурор відповідно до вимог ст..403 КПК України відмовився і тому вона не розглядається.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення апелянтом не оскаржуються.

Колегія суддів бере до уваги таку правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання - визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 15 січня 2016 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали..

Судді: