Справа № 133/610/17
Провадження №11-кп/772/1148/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5
розглянув «10» жовтня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 17 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000825 за обвинуваченням, -
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Улан Батор, Монгольської
Народної Республіки , громадянина України,
працюючого на посаді інспектора - чергового
ІТТ №6 Головного управління Національної
поліції у Житомирської області,
раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця с. Кордишівка Козятинського
району Вінницької області , громадянина
України, працюючого на посаді начальника
поліції у Житомирській області
раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника адвоката: ОСОБА_9
за апеляційною скаргою прокурора, у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2017 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернуто прокурору, внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 17 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000825 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
З обвинувального акту вбачається , що 17.09.2016 ОСОБА_6 являючись інспектором-черговим Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області, спільно із начальником ІТТ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_7 , помічником чергового Попільнянського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_11 та громадянином ОСОБА_12 у позаробочий час, відпочивали у кафе «СТО», що розташоване по вул. Ярослава Мудрого, 157, в м. Козятин, Вінницької області та вживали алкогольні напої.
Близько 17.00 зайшовши до зали кафе та підійшовши до барної стійки за якою перебувала ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, попросив три чарки для горілки, які вона йому дала та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжили вживати алкогольні напої за барною стійкою.
ОСОБА_13 в цей час пішла на кухню до ОСОБА_14 та перебуваючи там вона побачила, що ОСОБА_6 зайшов за барну стійку і взяв з вітрини пляшку „Кока-Коли. Підійшовши до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 остання попросила щоб вони не заходили за барну стійку, а якщо їм щось потрібно, то вона може їм це видати та закрила дверцята барної стійки. Почувши це ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали нецензурно виражатися в адресу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка вийшла з кухні на лайку.
У цей час ОСОБА_6 побачив на барній стійці даного кафе мобільний телефон марки „Нокіа 200 належний ОСОБА_14 та у нього виник намір на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_6 взяв даний телефон до рук передав його в руки ОСОБА_7 , який подивившись на телефон повернув його ОСОБА_6 , а той у свою чергу поклав телефон до правої кишені куртки у яку був вдягнений. Після цього ОСОБА_14 взяла мобільний телефон ОСОБА_13 та почала телефонувати до дружини власника кафе - ОСОБА_15 для того щоб повідомити її про даний інцидент, а ОСОБА_6 почувши, що ОСОБА_14 телефонує до власників кафе виплеснув вміст скляної чарки, яка перебувала у його ліві руці в обличчя ОСОБА_13 та цією ж чаркою наніс їй удар в тім`яно-скроневу ділянку голови справа від чого вона втратила свідомість.
Прийшовши до свідомості, ОСОБА_13 схопила до рук належний їй мобільний телефон „Нокіа 1280 та побігла до виходу з кафе „СТО в м. Козятин з метою зателефонувати власнику даного закладу, однак на виході з літнього майданчика кафе вона відчула удар в спину від чого впала на землю біля залізної огорожі на виході з кафе. ОСОБА_6 взяв її за волосся та почав піднімати з землі, при цьому нецензурною лайкою вимагав, щоб вона віддала йому телефон, який вона тримала в руках. Почувши відмову ОСОБА_13 , ОСОБА_6 взявши її за ліву руку у якій був телефон, почав бити нею об залізну огорожу та наступати лівою ногою на руку з метою заволодіння телефоном. Забравши телефон „Нокіа 1280, ОСОБА_6 поклав його до лівої кишені та наніс ОСОБА_13 один удар лівою рукою в область правого ока. Також в цей час ззаду підбіг ОСОБА_7 , який наніс ОСОБА_13 один удар в область шиї ззаду, декілька ударі-в по спині та вдарив своєю ногою у її ліву ногу. Це все супроводжувалося нецензурною лайкою та криками.
В цей час з кафе на крики вибігла ОСОБА_14 , яка почала відтягувати ОСОБА_7 та кричати, щоб вони перестали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_13 , однак ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зупинялися та продовжували наносити тілесні ушкодження. ОСОБА_6 наніс лівою рукою удар ОСОБА_13 у підборіддя з правої сторони.
Крім того, ОСОБА_6 тримаючи правою рукою ОСОБА_13 за волосся, лівою рукою одним різким рухом стягнув з безіменного та середнього пальців її правої руки дві золотих каблучки та поклав їх до кишені, у яку раніше поклав мобільний телефон „Нокіа 1280. Після цього ОСОБА_6 тримаючи ОСОБА_13 за волосся лівою рукою, правою рукою наніс один удар в область щелепи ОСОБА_14 , яка намагалася відтягнути ОСОБА_7 внаслідок чого у неї одразу ж виступила кров на обличчі, а з рота почала текти кров, а ОСОБА_6 наніс ще один удар лівою ногою в область правої нирки ОСОБА_13 .
Також ОСОБА_6 утримуючи лівою рукою за волосся ОСОБА_13 , почав тягнути її у напрямку магазину „Кумушка в м. Козятин та на відстані близько 10-15 метрів від входу до кафе „СТО у напрямку вищезазначеного магазину, ОСОБА_6 тримаючи лівою рукою за волосся правою різкими рухами почав зривати з вух ОСОБА_13 золоті сережки. Заволодівши золотими сережками ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_13 .
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зникли у невідомому напрямку, заволодівши мобільним телефоном „Нокіа 1280 вартістю 400 гривень та ювелірними виробами (золотими сережками з камінцями круглої форми, прозорими, без кольору вагою 4 грам вартістю 4000 гривень, золотими сережками без камінців вагою 5 грам вартістю 5000 гривень, золотою каблучкою, з візерунком у формі вигравіруваної зірки вагою 8 грам вартістю 8000 гривень, а також золотою каблучкою вагою, з візерунком у вигляді змії вагою 6 грам вартістю 6000 гривень) належними ОСОБА_13 , а також мобільним телефоном „Нокіа 200 належним ОСОБА_14 вартістю 500 гривень, якими розпорядилися на власний розсуд, чим завдали матеріальної шкоди ОСОБА_13 на суму 23 тис. 500 гривень., а ОСОБА_14 відповідно 500 гривень.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заподіяли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тілесні ушкодження, які по ступені тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд зазначив в ухвалі, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме обвинувачення є абстрактним і неконкретизованим, оскільки обвинувальний акт не містить фактичних даних об`єктивної сторони кримінального правопорушення, тобто в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення. Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомості про час проведення процесуальних дій, а лише про їх дату, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор, що брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.07.2017 року, про повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в зв`язку з її незаконністю.
Свої вимоги мотивував тим, що суд при винесенні ухвали вийшов за межі повноважень, передбачених ч.4 ст. 314 КПК України, так як обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зазначає, що в обвинувальному акті викладено зміст фактичних обставин справи, наявне формулювання обвинувачення та стаття закону про кримінальну відповідальність. Крім того, вказує, що всі процесуальні дії пов`язані із повідомленням про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відображені слідчим у реєстрі матеріалів досудового розслідування, а внесення до ЄРДР відомостей про вчинення вказаних процесуальних дій є лише фіксацією інформації про їх вчинення у ЄРДР, та згідно КПК України , вони не підлягають викладенню у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_16 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та вважають ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, обвинуваченого ОСОБА_6 , який також заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, думку прокурора ОСОБА_8 який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просить її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КІІК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України. При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Відповідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Також у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди та інше.
Також формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному процесі, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення).
Як видно зі змісту обвинувального акту, у ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, лише виклад обставин злочину з показів потерпілих.
Аналіз змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дає підстави вважати вірним висновок суду першої інстанції про його невідповідність зазначеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не дотримані вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) викладено не чітко і неконкретно.
Неконкретність обвинувачення перекладає по суті на суд обовязок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, місця вчинення злочину, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2008 року " Абрамян проти Росії ", указано: " Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ". У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення п." а" п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
Аналіз положень ст.ст. 42, 291, 91 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави для висновку про те, що обвинувачений має бути повно і детально поінформований про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а обвинувальний акт має містити формулювання конкретного і зрозумілого обвинувачення із зазначенням обставин, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
У разі недотримання прокурором, на якого покладено обовязок висувати обвинувачення, зазначених вище вимог закону, суд у підготовчому судовому засіданні має повернути обвинувальний акт прокурору.
Твердження апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 містить всі дані, необхідні для ухвалення судового рішення та містить формулювання обвинувачення є безпідставними.
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора висновки суду не спростовують і підстав для скасування оскаржуваної ухвали, як про те просить прокурор, не вбачається.

Керуючись ст.ст.291, 314, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Козятинського місьрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000825 від 17 вересня 2016 року, за фактом вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: