АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/271/18 Справа № 209/2055/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001116 від 23 червня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.06.2001 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ст.206 ч.2, 198-2 ч.2, 140 ч.2, 42 КК України до 3- х років позбавлення волі. Звільнився 28.12.2001 року умовно-достроково 1 рік 9 місяців 17 днів.

2) 23.10.2002 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 07.06.2001 року. До відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.03.2005 року умовно-достроково на невідбутий термін 9 місяців 12 днів.

3) 27.10.2005 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ст.186 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін за вироком від 23.10.2002 року. До відбуття 4 роки 1 місяць позбавленні волі. Звільнився 16.07.2008 року з Синельніковської ВК Дніпропетровської області №94 умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 22 дні.

4) 20.07.2010 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ст.187 ч.4, 69 КК України до 7-ми років позбавлення волі. Звільнився 29.05.2015 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області №122 умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 1 день.

5) 12.07.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 4-х років 2 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним покарання поглинуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі і остаточно визначено до відбування 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та визначено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

22 червня 2017 року приблизно о 15.30 годин ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту біля кінотеатру «Мир» по пр. Перемоги в м. Кам`янське, зустрів раніше знайомого ОСОБА_10 та побачивши в нього мобільний телефон марки «LG D335» вирішив незаконно заволодіти вказаним майном. Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свої злочинні наміри, прослідував за ОСОБА_10 до першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , де зайшовши за спину потерпілого і скориставшись тим, що останній не бачить його протиправних дій, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, витягнув з кишені рюкзака, таким чином, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «LG D335» середньою ринковою вартістю 1800 гривень, який належить ОСОБА_10 .. Заволодівши вказаним телефоном, ОСОБА_7 з місця злочину намагався зникнути, але був помічений потерпілим ОСОБА_10 , який усвідомлюючи, що ОСОБА_7 незаконно викрав його майно, наздогнав його на тротуарі позаду буд. АДРЕСА_2 , та став вимагати повернути викрадене, на що, ОСОБА_7 , з метою утримання викраденого мобільного телефону та у подальшому розпорядження ним на власний розсуд з метою відкритого заволодіння чужим майном, дістав з сумки розкладний ніж та став демонструвати його ОСОБА_10 , що потерпілий сприймав як реальну погрозу для свого життя та здоров`я. При цьому ОСОБА_7 висловлював погрози негайного застосування ножу до потерпілого ОСОБА_10 , тобто до особи, яка зазнала нападу. Після чого, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням погрози насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала напад, подавив таким чином волю потерпілого ОСОБА_10 до можливого спротиву, залякавши потерпілого застосуванням ножу, з місця злочину з викраденим мобільним телефоном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляції прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 липня 2017 року, у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_11 до відбуття покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке його власністю. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі, через м`якість. На думку прокурора, суд першої інстанції не надав належну оцінку тим обставинам, що ОСОБА_7 має велику кількість непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, у тому числі за ч. 4 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення в суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, доводи обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу не підтримали та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України. Ці фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої інстанції й в апеляційному порядку не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України в апеляційній скарзі прокурора також не оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу винного, який раніше судимий за корисливий аналогічний злочин, хворіє на хронічні захворювання. Поряд з цим, в якості обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції врахував часткове визнання вини, відшкодування шкоди, наявність хронічних захворювань, та в якості таких, що його обтяжують, рецидив злочину.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ті обставини, що шкода, завдана злочином, відшкодована, а ОСОБА_7 частково визнав свою вину, є достатніми для висновку про можливість його виправлення протягом визначеного судом першої інстанції строку, в умовах позбавлення волі. На переконання колегії суддів, таке покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України,

колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: