Справа № 588/543/17
№ провадження 1-кп/588/104/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лучка Тростянецького району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі статті 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,
за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , 12.03.2017 близько 14 години, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому, маючи корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що у приміщенні сараю домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_7 , знаходиться лист металу, та з метою залишитись непоміченим для сторонніх осіб незаконно проник до сараю через вікно вказаного приміщення. Після цього ОСОБА_6 , знайшовши вищевказаний лист металу у приміщенні сараю, викинув його через вікно вказаного сараю на вулицю. Учинивши таким чином незаконне заволодіння вищевказаним листом металу, ОСОБА_6 переніс його на територію свого домогосподарства, де він зареєстрований, розташованого по АДРЕСА_1 , та отримавши реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд, відніс лист металу на АДРЕСА_2 , де продав його в якості брухту чорного металу за 240 грн. ОСОБА_8 , а грошові кошти від продажу він витратив на власні потреби. Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди, яка складає 231 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 3 статті 185 КК України визнав себе винним повністю і суду показав, що не оспорює обставин пред`явленого обвинувачення. Повідомив в судовому засіданні, що із потерпілим проживає по - сусідству, знав, що в нього в сараї знаходиться лист металу, оскільки з ним спілкувався, бував у нього у господарстві по АДРЕСА_3 . Точної дати не пам`ятає, навесні цього року, у денний період доби, оскільки мав потребу в грошах, вирішив викрасти лист металу з сараю. З цією метою зайшов з вулиці на територію подвір`я потерпілого, частина якого не повністю огороджена, приміщення сараю була зачинено, тому проник всередину через вікно, потім відчинивши всередині інше вікно перекинув викрадений лист металу та перемістив його до себе в господарство по АДРЕСА_1 . Потім в цей же день видніс викрадене до пункту прийому металобрухту по АДРЕСА_2 , де здав викрадене. Потерпілому викрадене не повернув, повідомив, що є домовленість із ОСОБА_7 про те, що він протягом місяця сплатить 500 грн. як відшкодування шкоди.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що знає обвинуваченого як сусіда, був з ним у нормальних товариських стосунках, він у нього був неодноразово у домогосподарстві, але дозволу без його відома приходити до нього йому не давав. Потерпілий вказав, що домогосподарство по АДРЕСА_3 належить йому, але в ньому ніхто не проживає, відвідує він це господарство приблизно раз на тиждень. Одного дня, точної дати не пам`ятає, сусід спитав його чи був у нього лист металу і порадив перевірити його наявність. Коли потерпілий прийшов до господарства, відчинив сарай, який був зачинений на навісний замок, то виявив відсутність металевого листа і сліди переміщення його через вікно та сліди на ґрунті, по яких він виявив, що вони вели до домоволодіння обвинуваченого. Потім викликав дільничного, якому повідомив про крадіжку. ОСОБА_7 вказав, що викрадене йому не повернуто, він повідомляв ОСОБА_6 , що вважає, що він йому повинен відшкодувати 500 грн., і останній обіцяв це зробити, просив обвинуваченого суворо не карати.
Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та потерпілим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також матеріалів, що стосуються вирішення питання про процесуальні витрати.
Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за фактичних обставин викладених в обвинувальному акті доведеною.
Разом з тим, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 за частиною 3 статті 185 КК України інкримінується така кваліфікуюча ознака як повторність.
Відповідно до примітки до статті 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
При цьому згідно з частиною 4 статті 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Як установлено судом з вимоги про судимість ОСОБА_6 22.02.2011 був засуджений Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 900 грн., вирок набрав законної сили 09.03.2011 року, а штраф ОСОБА_6 було сплачено добровільно 04.05.2011 року.
З огляду на те, що ОСОБА_6 в подальшому був засуджений 25.06.2011 Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, яке було відбуто 22.08.2012 року, в силу вимог частини 5 статті 90 КК України строк погашення судимості за злочин, передбачений частиною 1 статті 185 КК України, який ОСОБА_6 вчинивзгідно з вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011, перервався і почав спливати заново з часу відбуття покарання за останній злочин.
На час набрання вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011 року законної сили (09.03.2011) та відбуття ОСОБА_6 покарання (04.05.2011) стаття 89 КК України, яка визначає строки погашення судимості, діяла в первинній редакції та в пункті 5 цієї статті передбачала, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до штрафу, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. При цьому указана норма не передбачала умов ані про розмір призначеного штрафу, ані про тяжкість злочину, за який такий вид покарання було призначено.
Разом з тим, з 17.01.2012 та по цей час з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» від 15.11.2011 року № 4025-V до пунктів 5, 7, 8, 9 статті 89 КК України було внесено зміни, згідно з якими пункт 7 доповнили словами "або основного покарання у виді штрафу" і таким чином указана норма з 17.01.2012 на цей час передбачає, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
ОСОБА_6 вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011 року був засуджений до основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості.
Згідно з частиною 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З огляду на викладене, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» від 15.11.2011 року № 4025-V було збільшено строк погашення судимості для засуджених до основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості з одного до трьох років, слід дійти висновку про погіршення цим становища ОСОБА_6 шляхом посилення кримінально-правових наслідків вчинення злочинів середньої тяжкості, а тому указаний Закон в частині змін до пункту 7 статті 89 КК України відповідно до частини 2 статті 5 КК України зворотньої дії в часі не має, а тому відповідно до частини 2 статті 4 КК України підлягає застосування закон про кримінальну відповідальність, що визначає кримінально-правові наслідки діяння, який діяв на час вчинення діяння.
Отже, виходячи з вимог статті 89 КК України в редакції до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» від 15.11.2011 року № 4025-V, яка діяла на вчинення діяння, час набрання вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011 року законної сили (09.03.2011) та відбуття ОСОБА_6 покарання у виді штрафуза злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України (04.05.2011), судимість, яка перервалась у зв`язку з вчиненням злочину за частиною 1 статті 122 КК України, погашена була з 23.08.2013 року (через рік з часу відбуття покаранняза вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 25.06.2011 року).
Крім того, до моменту вчинення у листопаді 2013 рокузлочинів за частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 317, частиною 2 статті 309 КК України, за які ОСОБА_6 було засуджено 18.04.2014 Тростянецьким районним судом Сумської області до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, судимість обвинуваченого за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011 року була погашена і строк її погашення не переривався.
Отже, з огляду на те, що судимість ОСОБА_6 за раніше вчинений злочин за частиною 1 статті 185 КК України на час вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному проваджені (12.03.2017 року) погашена, а тому в силу вимог частини 4 статті 32 КК України повторність відсутня.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що кваліфікуюча ознака повторність, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, а тому необхідно виключити цю кваліфікуючу ознаку з пред`явленого обвинувачення.
З огляду на викладене, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, шкода потерпілому не відшкодована, викрадене не повернуто, особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, оскільки судимість за раніше вчинені злочини в установленому законом порядку погашена, останній є особою віком 33 років, стан здоров`я задовільний, має малолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризуються позитивно. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає його щире каяття, а також його активне сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не установлено.
З огляду на викладене, ураховуючи позицію потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_6 , наявність двох пом`якшуючих вину обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, ураховуючи, що вартість викраденого є незначною, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення покарання ОСОБА_6 із застосування статті 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду покарання, не передбаченого у санкції статті частини 3 статті 185 КК України, у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази відсутні. Цивільний позовне не заявлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до статті 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винним за частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання із застосування статті 69 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1