Справа №490/3208/17 19.01.2018
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Абакан Красноярського краю, РФ, мешкає в АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 ч. 2 ст. 309 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000169.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
підозрюваний ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.
Відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із зобов`язанням прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду з покладенням на строк до 02.03.2018 р. обов`язків: не залишати місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово; 2 рази на тиждень з`являтися до слідчого у кримінальному провадженні в дні та часи визначені слідчим.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.03.2018 р. з можливістю звільнення під заставу у розмірі 300 000 грн.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до службового кабінету № 52 старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 , з періодичністю два рази на тиждень по понеділкам та п`ятницям з 16 до 18 год.; не відлучатися із м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання; утриматись від спілкування з підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , експертами, свідками у вказаному кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) діях у даному провадженні.
Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор зазначає, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України та ризик переховування останнього від органів досудового слідства та/або суду, проте зазначено, що з урахуванням стану здоров`я та відсутності матеріальної можливості тривалого переховування, вказаний ризик не є вагомим.
Прокурор зауважує, що кримінальним процесуальним кодексом передбачено необхідність врахування наявності або відсутності ризиків, а не їх вагомості. Наявність даного ризику, на думку апелянта, підтверджується відсутністю у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а також тим, що останній, з метою уникнення від відповідальності, може змінити місце мешкання, або відбути у неконтрольовану територію України.
Дійшовши висновку про наявність ризику можливого вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний є наркотично залежною особою, слідчий суддя не прийняв до уваги таких обставин, як і те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом синдром залежності від опіоїдів, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, через що може продовжити злочинну діяльність з метою отримання додаткового прибутку.
Апелянт, вважає, що висновки слідчого судді про відсутність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є невірними, оскільки підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних, оскільки злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, окрім ОСОБА_7 про підозру повідомлено й іншим особам, останній, будучи обізнаним про анкетні дані свідків, може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни показів.
Вказує на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 з 06.09.2017 р. по 30.12.2017 р. перебував під вартою, наведені обставини враховувались слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на даний час не змінились, а встановлені ризики, для запобігання яких необхідне застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшились та не відпали.
21.12.2017 р. строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжений до 02.03.2018 р. через необхідність виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а саме, отримання висновків експертизи, огляду та аналізу документів, вилучених в ході тимчасового доступу до документів ПАТ КБ «Приватбанк», рахунки якого використовувались підозрюваними для отримання плати за реалізацію наркотичних засобів, допиту ОСОБА_11 , складання остаточної підозри, розсекречення матеріалів кримінального провадження, виконання вимог ст. 290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками, складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та інших процесуальних дій.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
У провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000169, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_10 створила групу, до складу якої увійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , яка в період з березня 2017 року по 04.09.2017 р. займалася збутом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів.
В складі вказаної групи ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 займалися розкладанням в схованках по м. Миколаєву наркотичних засобів та повідомленням «клієнтів» про вказані схованки після отримання грошових коштів на банківські рахунки. Строк досудового розслідування продовжений до 02.03.2018 р.
04.09.2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України та 29.09.2017 р. про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України.
04.09.2017 р. ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, 01.11.2017 р. обраний запобіжний захід продовжено до 30.12.2017 р.
02.01.2018 р. слідчим суддею винесено ухвалу про відмову в продовженні строку тримання під вартою, оскільки строк дії запобіжного заходу сплив 30.12.2017 р.
09.01.2018 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватись від слідства та суду, впливати на свідків, вчиняти аналогічні злочини та перешкоджати провадженню іншим чином.
Слідчий суддя, зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується, як наявними доказами, так і поясненнями підозрюваного наданими в судовому засіданні.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від слідства або суду, але з урахуванням стану здоров`я та майнового стану підозрюваного такий ризик не є вагомим, також наявний ризик продовження вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, з огляду на те, що ОСОБА_7 є наркотично залежною особою.
Слідчий суддя вказав, що доказів на підтвердження інших ризиків, зазначених у клопотанні прокурором, не надано. Також не надано доказів на підтвердження того, що встановленим ризикам не має можливості запобігти іншим чином, окрім як застосуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
За наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язку періодичної явки до слідчого, що буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника? які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 309 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, зокрема, дані: протоколів допиту свідків ОСОБА_13 від 12.06.2017 р. та ОСОБА_14 від 25.03.2017 р. які пояснили, що придбали наркотичний засіб, замовивши його по телефону та забирали його в обумовлених місцях, протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.05.2017, 11.08.2017 р., 24.07.2017 р., 08.09.2017 р. в яких зафіксовані розмови ОСОБА_7 з із іншими підозрюваними особами щодо збуту наркотичних засобів, їх кількості, місць схованок, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчиненням злочину від 03.11.2017 р., від 06.09.2017 р., від 09.06.2017 р., від 14.07.2017 р., від 23.08.2017 р., від 01.09.2017 р., від 04.09.2017 р., якими зафіксовано факт збуту наркотичного засобу та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочинів, зазначених у повідомленні про підозру.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який є умисним, вчиненим у співучасті з іншими особами, є наркотично залежною особою, не має постійних джерел доходу.
Разом з тим, вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя, врахувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, цілком забезпечить запобіганню спробам підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та вчинення інших кримінальних правопорушень тобто у повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування даного кримінального провадження.
Доводи прокурора про неможливість закінчення на даний час досудового розслідування, через необхідність проведення ряду слідчих дій, не є тими обставинами, з якими закон пов`язує можливість повторного обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Підстави і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення щодо клопотання слідчого наведені в ухвалі суду, з якими апеляційний суд погоджується.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ __________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3