АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1603/17 Номер провадження 11-кп/786/95/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Чергінівської області, Бахмацького району с.Кальчинівка, громадянину України, раніше судимого,
за даною справою засуджений вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03.04.2015 року за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст..75 КК України. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28.10.2015р. скасовано звільнення з випробуванням та направлено засудженого у місця позбавлення волі на 2 роки.
- відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він має три заохочення та працевлаштований.
Відмовляючи у задоволенні клопотання та всебічно вивчивши дані про особу засудженого, суд першої інстанції зазначив, що під час відбуття призначеного покарання засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Вказує, що комісією установи від 11.08.2016р., 12.12.2016р. та 14.04.2017р. відмовлено у застосуванні ст..81, 82 КК України, оскільки засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Вказує, що стягнення, на які посилається суд, були застосовані щодо нього в лютому 2016р. і на даний час погашені, а його поведінка та ставлення до праці доводять, що він став на шлях виправлення.

Інші учасники судового провадження рішення суду не оскаржували.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив залишити ухвали суду без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши надані суду матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання довів своє виправлення.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції виходив з того, що засуджений на шлях виправлення не став і своєю поведінкою не довів своє виправлення, а відтак підстави для задоволення його заяви відсутні.

Так, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
Так, по даній справі ОСОБА_7 засуджений 03.04.2015 р. Бахмацьким районним судом Черніговської області за ч.2 ст. 309КК України до 2 років позбавлення волі, за ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28.10.2015р. звільнення з випробуванням скасовано та направлено засудженого в місця позбавлення волі на 2 роки. Початок строку відбування покарання 07.12.2015 року, кінець строку відбування покарання 07.12.2017 року.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму умовно- дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до характеристики на засудженого, ОСОБА_7 характеризується задовільно, один раз допустив порушення режиму відбування покарання за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи,стягнення знято у встановленому порядку. Має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці оголошені правами начальника відділення.
Також, комісією установи від 11.08.2016, 12.12.2016 та 13.04.2017 ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні ст..82 КК України в зв`язку з тим, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення.
Окрім того, відповідно до довідки про звільнення від 07.12.2017р. встановлено, що ОСОБА_7 звільнений по відбуттю покарання та прямує до місця проживання: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджений на час звернення до суду в повній мірі не довів свого виправлення і тільки став на шлях виправлення.

За таких обставин апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області без зміни.

Керуючись ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4