Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/369/2017 Справа №641/2835/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні судом в порядку вимог ст.331 КПК України, на розв`язання поставлене питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
Прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, не має постійного місця роботи, стабільного заробітку, що дає підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, а також переховуватись від слідства та суду, що унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виключає застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, тому просив продовжити строку запобіжного заходу на 60 днів.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений вважали, що ризики вказані прокурором не підтверджені, тому вважали можливим застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 р. застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в подальшому, цей строк продовжено ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, крім того, наявність не знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Таким чином, враховуючи, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений може впливати на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, переховуватись від суду, вчинити інші злочини, тому суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 199, 331, 395 КПК України, суд, -
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27)
Строк дії ухвали до 15 лютого 2018 року.
Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя- ОСОБА_1