Справа № 191/311/17
Провадження № 1-кп/191/151/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Підгородне, Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської області, українка, громадянка України, освіта середня, не працює, вдова, має неповнолітню дитину, 2004 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
08.01.2017 року приблизно о 02 годині 16 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні кафе «Рассвєт», яке розташоване за адресою: м. Синельникове, вул. Каштанова, 19 сіла за стіл, за яким відпочивала ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими. Сидячи за вказаним столом, ОСОБА_5 зняла з себе свою куртку та повісила її на стілець поверх куртки ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими відійшли від столу, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме гаманця з грошовими коштами ОСОБА_4 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що в кишені куртки ОСОБА_4 знаходиться гаманець з грошовими коштами, з лівої зовнішньої кишені вказаної куртки, шляхом вільного доступу викрала належний потерпілій гаманець бордового кольору, в якому були грошові кошти в сумі 7200 грн. та дві флеш-карти пам`яті: Micro- SD об`ємом 8 гігабайт та USB-карта об`ємом 128 мегабайт, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після цього з викраденим майном зникла та розпорядилась на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 7200,00 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що свою вину та цивільний позов не визнає, оскільки грошей з кишені не брала. В кафе «Рассвєт» вона прийшла із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Дівчата сіли за стіл, а вона приєдналась до них пізніше. Свою куртку вона повісила на спинку стільця, на якому сиділа потерпіла, поверх куртки останньої. Коли потерпіла з хлопцями пішли танцювати, вона з лівої кишені своєї куртки дістала телефон. Пізніше вона пішла з кафе.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що увечері 07.01.2017 року з подругою ОСОБА_6 знаходилась в кафе «Корал», де до них приєдналась ОСОБА_5 . Вже після 12.00 години ночі вони втрьох поїхали в кафе «Рассвєт», де вона сіла за один стіл, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 за інший. Коли ОСОБА_7 пішла з кафе, ОСОБА_8 перейшла за їхній стіл та повісила свою куртку на спинку стільця, поверх її куртки, в лівій кишені якої знаходився гаманець з грошима в сумі 7200 грн. Гонтар просила у неї кошти в борг, але вона відмовила. Відійшовши від столу танцювати, ОСОБА_8 залишилась за столом. Повернувшись до столу, вона помітила розстібнуту застібку на лівій кишені куртки, в якій був відсутній гаманець з грошима. До цього застібку на кишені вона особисто не відкривала. З камери відеоспостереження, яка знаходилась в кафе, вона побачила, як ОСОБА_5 з лівої зовнішньої кишені її куртки дістала якийсь предмет, але окрім гаманця з грошима в кишені нічого не було. За столом також знаходилась ОСОБА_9 із знайомими. Цивільний позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Вирішення питання щодо обрання обвинуваченій міри покарання залишила на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 08.01.2017 року після 00.00 годин вона з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та іншими знайомими відпочивали в кафе «Рассвєт» та сиділи за столом. Окрім них в кафе також знаходилась обвинувачена. Коли з кафе пішла ОСОБА_11 , до них за стіл сіла ОСОБА_12 та неодноразово просила у потерпілої кошти, але та відмовляла. Коли вона з ОСОБА_4 відійшли від столу танцювати, вона побачила, як ОСОБА_13 повісила свою куртку поверх куртки потерпілої, яка висіла на спинці стільця, та побачила, як ОСОБА_13 з лівої кишені куртки потерпілої витягнула гаманець. Коли ОСОБА_13 пішла з кафе, ОСОБА_4 помітила зникнення з кишені гаманця, на що вона сказала потерпілій, що гаманець витягнула ОСОБА_13 . Одразу потерпілій вона не сказала про те, що ОСОБА_13 витягнула з кишені гаманець, оскільки вважала, що ОСОБА_13 робить це з дозволу потерпілої. Раніше вона бачила цей гаманець у потерпілої, він був бордового кольору.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що увечері 07.01.2017 року потерпіла позичила в нього кошти в сумі 8000 грн., які вона йому не повернула. Потім від потерпілої він дізнався, що гроші з гаманцем хтось витягнув в кафе в м. Синельникове.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що з потерпілою відпочивали в кафе та запросили до себе ОСОБА_5 . Потім втрьох пішли в інше кафе «Рассвєт». ОСОБА_5 казала їм, що у неї не має грошей. Що саме робила ОСОБА_8 в кафе, вона не бачила. Лише зранку потерпіла цікавилась у неї номером телефону ОСОБА_16 та повідомила про зникнення грошей.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що відпочивав в кафе «Рассвєт» з друзями. Під час конфлікту з барменом, ОСОБА_5 допомогла йому вирішити це та сплатила за нього кошти бармену. Гонтар сиділа за столом з потерпілою. Більше він нічого не бачив.

Вина обвинуваченої у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідків, наданими ними в судовому засіданні, та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого гр.. ОСОБА_4 заявила, що 08.01.2017 року приблизно о 2 годині 20 хвилин ОСОБА_12 , перебуваючи в кафе «Рассвєт» за адресою: м. Синельникове вул.. Каштанова, таємно, шляхом вільного доступу скоїла крадіжку гаманця, в якому знаходились грошові кошти в сумі 7200 грн., які належать заявниці (т. 2 а. с. 7);

протоколом огляду предмету інформаційно-оптичного накопичувача типу CD-R, на якому зафіксовані обставини вчиненого кримінального правопорушення, під час перегляду якого потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що на даному відеозапису жінкою, яка сиділа за столом спиною до танцполу та нишпорила по кишеням її куртки, яка висіла на спинці стільця, на якому сиділа потерпіла, є ОСОБА_12 (т. 2 а. с. 18 20);

оглянутим в судовому засіданні диском з відеозаписом обставин вчиненого в кафе кримінального правопорушення, на якому зафіксовано, як жінка, сидячи спиною до танцполу, зняла з себе куртку та повісила поверх куртки другої жінки на спинку стільця, який стояв поруч з нею. Потім спостерігається як жінка, яка сидить спиною до танцполу, нишпорить в лівій зовнішній кишені нижньої куртки, яка висить на спинці стільця. Потім ця жінка встала та зі спинки стільця взяла верхню куртку та надягнула на себе і знову сіла за стіл (т. 2 а. с. 20);

постановою про визначення речових доказів та передачу їх на зберігання (т. 2 а. с. 21 22).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання потерпілої, свідків та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До невизнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини суд відноситься критично та розцінює як один із способів захисту від пред`явленого їй обвинувачення та бажання уникнути відповідальності. Так, доводи обвинуваченої щодо її непричетності до вчиненого злочину є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового слідства, оскільки жодного належного їм доказу обвинуваченою суду надано не було та вони спростовуються показаннями потерпілої, свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження та відеозаписом обставин справи.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має неповнолітню дитину, 2004 року народження, вину не визнала, матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодувала.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищевказані обставини, думку потерпілої щодо обрання обвинуваченій міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливо без її ізолювання від суспільства, а покарання їй повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КК України.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на її користь матеріальної шкоди в розмірі 7200 грн., спричинених вчиненим кримінальним правопорушенням, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки даний розмір матеріальної шкоди був встановлений в ході судового слідства з показань потерпілої та свідків, а також не був спростований стороною захисту. Що стосується вимог про стягнення на користь потерпілої моральної шкоди на суму 2800 грн., то суд враховує характер вчиненого правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка на даний час не відшкодована, ступінь вини обвинуваченої, її матеріальний стан, а саме, що обвинувачена офіційного джерела доходу не має, має неповнолітню дитину, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засуджену ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в розмірі 7200 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 20), зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1