Справа № 675/614/18
Провадження № 1-кс/675/125/2018
У Х В А Л А

"14" березня 2018 р. м.Ізяслав
12.03.2018 року прокурор Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням.
Так, у заначений період службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято рішення про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства 47 фізичним особам. При чому 68 земельних ділянок передано даним особам в порушення вимог ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, тобто понад норму безоплатної приватизації землі.
Враховуючи наведене, прокурор в своєму клопотанні вказує, що земельні ділянки, набуті з порушенням вимог чинного Земельного кодексу України (в даному випадку, повторно після реалізації громадянами права на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектарів, як це визначено ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України), та в подальшому відчужені на користь третіх осіб, є предметом вчинення злочину, будуть використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час зазначеного кримінального провадження, забезпечення спеціальної конфіскації та (або) цивільного позову у провадженні.
З врахуванням зазначеного, вказує, що з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні існує потреба у збережені об`єктів земельних ділянок, що відведені громадянам з порушенням вимог чинного земельного законодавства, з метою недопущення подальшого їх відчуження або вчинення відносно них інших дій (поділу, об`єднання, будь-якого іншого використання як об`єкта цивільних прав), що унеможливлять в подальшому їх повернення до державної власності, а тому слід накласти арешт на зазначені у клопотанні 68 земельних ділянок.
Окрім того, зазначає, що під час досудового розслідування об`єктивно може виникнути необхідність у проведенні ряду експертиз, проведення оглядів зазначених земельних ділянок, в тому числі, із залученням спеціалістів контролюючих та експертних установ.
Також в обґрунтування клопотання прокурор вказує, що санкція ч. 2 ст. 364 КК України за вчинення вказаного злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. За таких обставин, з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації, виникає необхідність у накладенні арешту на земельні ділянки, що відведені громадянам з порушенням вимог чинного земельного законодавства.
Також, в ході здійснення досудового розслідування, як зазначено у клопотанні, постане питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме повернення до державної власності земельних ділянок, отриманих злочинним шляхом, а тому з метою недопущення подальшого відчуження земельних ділянок або вчинення відносно них інших дій (поділу, об`єднання, будь-якого іншого використання як об`єкта цивільних прав), є необхідність у накладенні арешту на такі земельні ділянки.
На підставі ч.2 ст.163 КПК України та оскільки завчасне повідомлення власників земельних ділянок, інших зацікавлених осіб про розгляд зазначеного клопотання може призвести до подальшого відчуження цих земельних ділянок та (або) вчинення відносно них інших дій (поділу, об`єднання, будь-якого іншого використання як об`єкта цивільних прав), слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без виклику осіб, у власності яких знаходяться зазначені в клопотанні земельні ділянки.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Вислухавши прокурора, вивчивши клопотання та документи, додані до нього, матеріали кримінального провадження, надані в судовому засіданні прокурором в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою дієвості цього провадження, а згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому з документів, доданих до клопотання, а також з матеріалів досудового розслідування, наданих для огляду в судовому засіданні, слідує, що всі 68 земельних ділянок, отриманих фізичними особами, як вказано в клопотанні, понад норму безоплатної приватизації землі, в подальшому придбані добросовісними набувачами.
Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою збереження речових доказів.
Крім того, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, тобто повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з тим, прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, не вказано коло осіб, які можуть бути причетними до вчинення даного злочину, а відтак і не доведено наявності умови щодо розумності та співмірності обмеження прав власності завданням кримінального провадження, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким, зокрема, є і арешт майна, а в даному випадку майна, що є у власності добросовісних набувачів. З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність даного клопотання.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Враховуючи викладене, а також те, що прокурор не довів необхідність арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т АН О В И В :
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1