Провадження № 1-в/537/148/2018
Справа № 537/1313/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , представника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , розглянувши у виїзному судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» заяву засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, місце проживання: АДРЕСА_1
про умовно-дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання, -
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області із заявою, в якій просив звільнити його умовно-достроково на невідбуту частину покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 своє клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні думку засудженого підтримав, просив клопотання останнього задовольнити.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_2 проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 заперечував з підстав недоведеності ступеню виправлення останнім.
Представник Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 заперечував.
Суд, вислухавши думку прокурора, представника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)», засудженого та його захисника, дослідивши та проаналізувавши матеріали особової справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2016 року, який набрав законної сили 17 березня 2016 року, за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2015 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Початок строку відбування рахувати з 19 жовтня 2015 року. На підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2015 року по день набуття вироком законної сили у даному кримінальному провадженні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, необхідної умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю.
Відтак, згідно характеристики, затвердженої 02 квітня 2018 року в.о. начальника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія №69» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_4 02 квітня 2016 року відбуває покарання в державній уставної «Кременчуцька виправна колонія (№69). За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них один раз поміщався до ДІЗО; три стягнення погашені у встановленому законом порядку та два стягнення не зняті і не погашені. Заохочень не має. Намірів працевлаштуватися не має. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги під контролем. Не приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу, у вільний час відвідує православну церкву при установі. Свою вигну визнає.
Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , рішенням комісії установи виконання покарань від 03 жовтня 2016 року засудженому відмовлено в застосуванні статей 100, 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи виконання покарань від 08 червня 2017 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи виконання покарань від 15 лютого 2018 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Як вбачається із довідки про наявність заохочень та стягнень, ОСОБА_4 за період відбування покарання має 7 стягнень, одне з яких у вигляді 7 діб поміщення до Карцеру, та одне у вигляді 5 діб поміщення до ДІЗО. Заохочень не має.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, думку прокурора та представника виправної установи, негативну характеристику засудженого за весь час відбування покарання; висновками комісії установи, згідно яких засудженому відмовлено у застосуванні статей 100, 101 КВК України, 81 КК України у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення; враховуючи наявність семи стягнень, одне з яких у вигляді поміщення до Карцеру, та одне поміщення до ДІЗО, що свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення, у зв`язку із чим заява ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення в порядку статті 81 КК України на невідбуту частину покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1