Провадження № 11-сс/780/751/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26.12.2017

УХВАЛА
26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря : ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002261 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 діб, до 15 лютого 2018 року включно,

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що що 16 квітня 2017 року о 18 годині, діючи спільно з ОСОБА_9 , перебуваючи в громадському місці, а саме на парковці поблизу приміщення гіпермаркету «Ашан» в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Велика Кільцева, 4, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, безпричинно, з хуліганських спонукань, спровокував словесний конфлікт з потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_6 , керуючись спільним умислом з ОСОБА_9 , заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень предметом, ззовні схожим на ніж, який тримав у правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар в поперекову ділянку зправа, після чого вказаним предметом наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар в грудинну клітку зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 98/Д від 07 червня 2017 року у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження у вигляді різаної рани поперекової ділянки справа, садно лівої нижньої повіки. Виявлені тілесні ушкодженні відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 99/д від 07 червня 2017 року ОСОБА_11 були завдані тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення грудної клітки зліва, поранення легені, пневмоторакс, середній гемоторакс. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

04 грудня 2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року вказане клопотання було задоволено та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що в судовому засіданні прокурором та слідчим було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину та надано докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які суд першої інстанції вважає реальними та існуючими.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, невмотивованою та безпідставною. Так, апелянт зазначає, що слідчий обґрунтовує своє клопотання лише протоколом допиту потерпілих та протоколами впізнання за фотознімками з потерпілими, однак, в своїх показаннях потерпілі зазначають лише характерні риси для осіб «кавказької зовнішності», а якихось особливих прикмет, які б однозначно ідентифікували підозрюваного, не наведено. Захисник вказує, що потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вказують вік нападників як 30-35 років, при цьому, його підзахисний молодший йому 23 роки. Апелянт звертає увагу суду на те, що потерпілим для впізнання було пред`явлено чорно-білі фотографії, на яких зображено лише обличчя, без будь-яких інших ідентифікуючих рис, наприклад, статури, і потерпілі надали лише загальні риси опису. На думку апелянта, в клопотанні слідчого відсутні посилання на матеріали, що підтверджують обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що є очевидним порушенням вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України, та не має обґрунтування неможливості запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, що є обов`язковим. На думку апелянта, у суду першої інстанції були відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_6 буде ухилятися від органу досудового слідства або суду, а також незаконно впливатиме на потерпілих та свідків, оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час вчинення інкримінованого йому злочину перебував в іншому місці, та вважає, що його просто сплутали з іншою особою, оскільки злочину він не вчиняв. Враховуючи наведені обставини, захисник вважає, що ні клопотання слідчого, ні оскаржувана ухвала не відповідають вимогам КПК України. Зокрема зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції не вказаного жодного доказу обґрунтованої підозри ОСОБА_6 та не проаналізовано й не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не вказано мотивів не призначення підозрюваному застави. На думку адвоката, обрання такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного в підтримку поданої апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

17 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002261 були внесені відомості про вчинення щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення; попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 296 КК України /а.п.8/.

04 грудня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України /а.п. 47-49/.
При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого судом першої інстанції враховано, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обумовлено наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, а також наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Що стосується посилання захисника на те, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, то слід зазначити наступне.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Так, при вирішенні питання про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги низку доказів, а саме протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18 квітня 2017 року/а.п. 9-15/, протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 06 травня 2017 року /а.п. 16-20/, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 06 травня 2017 року /а.п. 21-25/, протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 07 травня 2017 року /а.п.26-29/, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 04 грудня 2017 року /а.п.30-32/, довідку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2017 року /а.п.33/, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_13 від 04 грудня 2017 року /а.п.34-36/, довідку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2017 року /а.п.37/, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_10 від 04 грудня 2017 року /а.п.38-40/, довідку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2017 року /а.п.41/, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_11 від 04 грудня 2017 року /а.п.42-44/, довідку до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 грудня 2017 року /а.п.45/ відповідно до яких під час проведення слідчих дій всі особи вказали на ОСОБА_6 , як на особу, яка завдавала тілесних ушкоджень.

Суд приходить до висновку, що оскільки у всіх випадках, потерпілі та свідок описали та впізнали підозрюваного ОСОБА_6 , вказані докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).

У зв`язку з наведеним, аргументи захисника стосовно того, що в клопотанні не вказаного жодного доказу, який обґрунтовує підозру ОСОБА_6 , колегією суддів не можуть бути взяті до уваги.

Посилання апелянта на те, що слідством не перевірено перебування ОСОБА_6 в іншому місці під час вчинення інкримінованого йому злочину не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки стосуються безпосередньо проведення досудового розслідування та дані обставини не були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання слідчого.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, яке може бути призначено судом у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Що стосується аргументу захисника про не визначення підозрюваному розміру застави, то, відповідно до ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції при вирішені даного питання врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з застосуванням насильства.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 суд першої інстанції всебічно дослідив необхідні дані та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 діб, до 15 лютого 2018 року включно залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3