УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що розташовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5», та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (сім), приміщення цегляне, загальною площею 94,80 кв.м.; нежитлові приміщення 1-го поверху та підвалу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 323,2 кв.м.; ціле вбудоване приміщення відділення банку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею 78,70 кв.м.; частина вбудованого прибудованого приміщення Ательє мод « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 74 (сімдесят чотири), позначене на плані літера «А», загальною площею 163,90 кв.м.; перша черга офісу приміщення №45 (сорок п`ять), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 (шість), загальною площею 197,3 кв.м.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року було накладено арешт на вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6 . Далі, відповідно до клопотання, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_6 не має відношення до кримінального провадження, яке розслідується, та є добросовісним набувачем, а тому майно, належне останньому на праві власності, не може бути арештовано, у зв`язку з чим просить задовольнити вказане клопотання та скасувати згаданий арешт.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 (представник власника майна) подане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожний окремо, в ході судового розгляду заперечували щодо задоволення згаданого клопотання, надавши суду відповідні матеріали кримінальної провадження, які обґрунтовують їх заперечення.

Проаналізувавши доводи клопотання, дослідивши його матеріали, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання та матеріалів кримінального провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000795 від 2 липня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 218-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190 КК України.
Далі, як встановлено в суді, 12 лютого 2016 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться у власності громадянина України ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення, що розташовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5», та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (сім), приміщення цегляне, загальною площею 94,80 кв.м.; нежитлові приміщення 1-го поверху та підвалу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 323,2 кв.м.; ціле вбудоване приміщення відділення банку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею 78,70 кв.м.; частина вбудованого прибудованого приміщення Ательє мод « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 74 (сімдесят чотири), позначене на плані літера «А», загальною площею 163,90 кв.м.; перша черга офісу приміщення №45 (сорок п`ять), що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Вокзальна, будинок 6 (шість), загальною площею 197,3 кв.м.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 170 КПК України чітко передбачає коло осіб, відносно яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Зокрема ними є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, або третя особа. При цьому вказаною нормою закону передбачено, що арешт на майно третьої особи допускається у разі, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини першої ст. 96-2 КК України. Єдиним виключенням є та обставина, якщо арешт на майно накладається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, у такому разі арешт на майно накладається будь-якої фізичної або юридичної особи.

Проте, для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
В той же час, дослідивши матеріали, надані слідчим у судовому засіданні, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, з якого ОСОБА_6 просить скасувати арешт, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, слідчим в судовому засіданні не надано достатніх даних на підтвердження того, що вказане нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 , було об`єктом протиправних дій, оскільки відповідні угоди на підставі яких останній став власником згаданих приміщень у судовому порядку не визнавалися нікчемними, або недійсними, про що зокрема вказував і слідчий в судовому засіданні.
При цьому, слідчим в судовому засіданні також не доведено, що дії ОСОБА_6 , пов`язані з отриманням у власність майна, яке є предметом даного клопотання, мають ознаки дій, вчинених спільно із службовими особами ПАТ «УПБ», задіяними в протиправній схемі, яка досліджується в рамках досудового розслідування.
В цьому аспекті слідчий суддя звертає увагу і на те, що в судовому засіданні також не встановлено жодних обставин щодо того, що вказане нерухоме майно, підлягає конфіскації у ОСОБА_6 , як і не отримано в суді відомостей щодо вчинення останнім кримінального правопорушення або повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незважаючи на розслідування даної справи більше двох років, при цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Що стосується постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 від 5 вересня 2017 року, якою вказані нежитлові приміщення, визнано речовим доказом, то слід зазначити, що в ній слідчий не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що дане майно, яке належитьОСОБА_6 , відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу. Дана постанова містить лише виклад фактичних обставин справи та вказівку на ст. 98 КПК України, критеріям якої («об`єкти кримінально протиправних дій…»), на думку слідчого, відповідають вказані нежитлові приміщення.
Крім того, об`єктивних даних, які б свідчили на даний час про наявність правових ознак щодо відповідності нерухомого майна ОСОБА_6 визначеним процесуальним законом критеріям, передбаченим положеннями ст. 170 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, як і не доведено цього слідчим в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У зв`язку із зазначеним, на переконання слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо майна ОСОБА_6 у вигляді арешту такого майна, на даний час є необґрунтованими, а відтак, арешт, який накладений на майно останнього, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного на нерухоме майно в рамках кримінального провадження № 0000795 від 2 липня 2015 року задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року, на нерухоме майно, що знаходиться у власності громадянина України ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), а саме: нежитлові приміщення, що розташовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5», та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (сім), приміщення цегляне, загальною площею 94,80 кв.м.; нежитлові приміщення 1-го поверху та підвалу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 323,2 кв.м.; ціле вбудоване приміщення відділення банку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею 78,70 кв.м.; частина вбудованого прибудованого приміщення Ательє мод « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 74 (сімдесят чотири), позначене на плані літера «А», загальною площею 163,90 кв.м.; перша черга офісу приміщення №45 (сорок п`ять), що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Вокзальна, будинок 6 (шість), загальною площею 197,3 кв.м.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1