Справа №: 398/2510/17
провадження №: 1-кп/398/176/18
Іменем України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.09.2011року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, штраф сплачено 10.10.2017 року,
- вироком Каховського міського суду Херсонської області від 06.03.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, штраф сплачено 29.11.2017 року,
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.01.2018року за вчинення кримінального правопорушення, передбачене частиною 2 статті 289 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України,-
ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, вчинене повторно, за таких обставин.
Так, 22 лютого 2017 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував в алеї парку «Шахтарів», що розташована близько 50 метрів від будинку №63 по вулиці Шевченка в місті Олександрії Кіровоградської області.
Проходячи по алеї указаного парку ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_5 , після чого у підозрюваного раптово виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме, на заволодіння мобільним телефоном, який належить ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, під вигаданим приводом начебто з метою здійснення дзвінка для пошуку зниклої дитини, попрохав у останнього мобільний телефон «Nокіа С2-05» вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2029 від 27.06.2017 року становить 325 гривень 00 копійок, в якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 гривень 00 копійок, розуміючи при цьому, що повертати вказаний телефон з сім-картою він не буде.
Будучи введеним в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передав останньому свій мобільний телефон з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС».
В подальшому, ОСОБА_4 заволодівши таким чином викраденим майном шляхом зловживання довірою з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, цим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 335 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що телефон потерпілому повернутий, у разі призначення покарання у виді штрафу має можливість його сплатити.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за частиною 2 ст. 190 КК України як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, віднесено законом до злочинів середньої тяжкості, що карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, має незняті та непогашені судимості, працює неофіційно, на утриманні неповнолітніх дітей немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховувати майновий стан обвинуваченого, відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей, суд вважає, що покарання у виді штрафу є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування ст.69 КК України не вбачається.
Призначаючи покарання, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, покарання на даний час не відбув, злочин за даною справою вчинено 22 лютого 2017 року, тобто до постановлення вироку, а тому остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Згідно з ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Підстав для обрання запобіжного заходу на апеляційний період не вбачається.
Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 335 грн. 00 коп., яка відшкодована шляхом повернення майна потерпілому.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі вимог ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі 935 гривень та 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати окремо.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Nокіа С2-05» синього кольору, повернутий на зберігання підрозписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити в його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя