Дата документу Справа № 1
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/44/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягатиме в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з-під варти в залі суду, зобов`язано підозрюваного невідкладно прибути за адресою застосування запобіжного заходу.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Покладено на ОСОБА_7 наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначений до 14 лютого 2018 року.

Згідно зі змістом судового рішення, 16.12.2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, знаходяться матеріали кримінального провадження № 0004350 від 14.12.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України. У клопотанні слідчий зазначав, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам вчинення іншого кримінального правопорушення, а також зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та на наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, просив клопотання задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя встановила, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою. Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не змогла довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати до підозрюваного наступний за суворістю запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному цілодобово залишати місце проживання, який є співмірний з існуючим ризиком, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Разом з тим, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло цілодобово, слідчий суддя вважала, що такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та необхідності виконання процесуального обов`язку явки за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Так, 15.12.2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. В матеріалах досудового розслідування наявні вагомі докази на доведення вини ОСОБА_7 . ОСОБА_7 неодноразово (10 разів) притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів; більшість кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 є злочинами корисливо-насильницької спрямованості. Серед злочинів, за які ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання вогнепальної зброї та вибухівки. На теперішній час ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу. Вивченням його минулих судимостей встановлено, що після неодноразового відбуття покарання в місцях позбавлення волі, майже кожного разу ОСОБА_7 перебував на свободі короткий проміжок часу, після чого знову вчиняв умисний злочин. Викладене свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив умисний злочин. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 , відносно якого на теперішній час в судах м. Запоріжжя на розгляді знаходяться обвинувальні акти за звинуваченням у скоєнні умисних злочинів, буде продовжувати вчиняти злочини, а обрані відносно нього запобіжні заходи, в повній мірі не забезпечують належну поведінку останнього на свободі. Про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, свідчить тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення нового злочину після звільнення з-під варти під заставу. Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та застави обґрунтовується тим, що на теперішній час з відповідними заявами ніхто не звернувся, підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, тому зазначені запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Домашній арешт також не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування, а, в подальшому, від суду з метою уникнення кримінального покарання; знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахувала вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя погодилась із існуванням зазначеного у клопотанні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак дійшла висновку, що, слідчим і прокурором під час розгляду клопотання не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі, є аналогічними тим, що були зазначені в клопотанні слідчого, при цьому прокурор в апеляційній скарзі, так само як і під час розгляду клопотання слідчим суддею, не навів доказів, які б вказували, що менш суворий запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти вказаному ризику.

Щодо наявності ризиків можливого переховування і вчинення тиску на свідків, позиція апелянта знову таки не обґрунтовувалась.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів, що вказують на обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, даних про його особу, наявності постійного місця проживання, вік та стан здоров`я, обставин досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшла до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, відмовляючи у задоволеннні клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінила всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином мотивувалп своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

При цьому, слід зауважити, що матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умов.

Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 14 лютого 2018 року, залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4