Справа № 492/1245/17
УХВАЛА

про повернення клопотання

про арешт майна для усунення недоліків

14 листопада 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області в режимі відеоконференції клопотання цивільного позивача потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
Цивільний позивач потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження. за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання цивільний позивач потерпілий ОСОБА_5 посилається на норми ст.ст. 128, 170 КПК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

А завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом із тим, частина 3 статті 171 КПК України вимагає від цивільного позивача у клопотанні про арешт майна обвинуваченого для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням зазначити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Однак, всупереч зазначеної норми цивільний позивач у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 у поданому суду клопотанні про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_8 не зазначає а ні розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ні розміру позовних вимог, ні доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Більш того, обґрунтовуючи клопотання нормами кримінального процесуального закону, на підставі яких і здійснюється кримінальне провадження, зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливими виконання рішення суду про розподіл майна подружжя, що передбачено цивільним процесуальним законодавством та застосовується при розгляді цивільних справ.

Отже, з огляду на викладене, суд приходить висновку, що клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 не складено відповідним чином з дотриманням норм КПК України, зокрема наведених вище норм п. 4 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 171 КПК України.

Суд приймає до уваги, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, яке визначене в ст. 131 та ст. 170 - ст. 175 КПК України.

В той же час суд приймає до уваги, що ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.48р. проголошено право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Крім того, відповідно до положень Протоколу N 1 від 20.03.52р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.10.50р. кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Одночасно, в положеннях ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт.

З зазначеної норми слідує, що для постановлення ухвали про накладення арешту на майно обвинуваченого, в разі задоволення такого клопотання у суду мають бути наявні відомості про перелік майна обвинуваченого, його вартість, місцезнаходження, оскільки в разі відсутності таких відомостей в ухвалі суду, її виконання буде неможливим.

Суд звертає увагу, що такі відомості в клопотанні цивільного позивача відсутні, зокрема ним до клопотання не додані документи, які б підтверджували перелік майна, на яке необхідно накласти арешт, його вартість де воно перебуває, а витребувати такі документи у суду немає можливості з огляду на відсутність відповідного клопотання позивача, в цьому разі існує можливість, що буде накладено арешт на майно, вартість якого не буде відповідати та не буде співмірною з заявленими позивачем вимогами. Без наявності інформації щодо майна відповідача неможна зробити висновок про співмірність ціни позову вартості майна, що може бути арештоване, та унеможливить виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 172 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання цивільного позивача потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слід повернути цивільному позивачу, оскільки воно подано без додержання вимог статті 171 КПК України, встановивши при цьому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Клопотання цивільного позивача потерпілого ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернути цивільному позивачу ОСОБА_5 , встановивши при цьому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_1

Одеської області