Дата документу Справа № 336/5875/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/1464/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/5875/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, , в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року задоволено частково клопотання.
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 33 дні, до 22.25 години 17.01.2018 року включно в межах строків досудового розслідування.

Згідно зі змістом судового рішення, 11.12.2017 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 289 КК України. Так, 17.10.2017 року до ЄРДР за № 0003832 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом розбійного нападу на ОСОБА_10 групою осіб. 18.10.2017 року до ЄРДР за № 0003832 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_7 автомобілем «Nissan Tida» р.н. НОМЕР_1 . 18.10.2017 року о 02.00 год. (фактичний час затримання 17.10.2017 року 22.25 год.) ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 18.10.2017 pоку ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 289 КК України. 20.10.2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.12.2017 року до 22.25 год. Слідчий вказував, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Двомісячний строк досудового розслідування спливає 17.12.2017 pоку, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе, так як необхідно провести ряд процесуальних дій, що потребує додаткового часу, зокрема: закінчити проведення комплексних судових експертиз за вилученими об`єктами; визначити остаточну правову кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_7 ; виконати вимоги ст. 290 КПК України. 11.12.2017 року керівник Запорізької місцевої прокуратури № 1 виніс постанову про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 17.01.2018 року. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно

впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне

правопорушення. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний, усвідомлюючи можливе покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування (суду), що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, знаходячись на свободі, ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно з ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме - встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення. Крім того, зазначав, що ОСОБА_7 не працює, не має стійких соціальних зв`язків. Таким чином, слідчий вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 , відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, тому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя, на підставі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 289 КК України. Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважала, що з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненому злочині, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто заявлений у клопотанні ризик з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшився та існує на теперішній час, і більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеному ризику, а у провадженні необхідно виконати певний обсяг процесуальних дій, які наведені у клопотанні слідчого. Разом з тим строк, на який слідчий, за погодженням із прокурором, просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає строку досудового розслідування, визначеному на підставі постанови керівника прокуратури від 11.12.2017 року, тому слідчий суддя вважала за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.01.2018 року.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням предметів, схожих на ніж та пістолет, якими нападники погрожували насильством потерпілому та свідку, слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначала.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвалу слідчого судді винесена з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Так, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 17 жовтня 2017 року по 15 грудня 2017 року. Між тим, слідчим, в порушення вимог КПК України, клопотання подано до суду 11 грудня 2017 року. Зазначає, що ризики, які слідчий вказував у клопотанні, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_7 мав постійне місце проживання у м. Запоріжжі, навчається у Запорізькому національному університеті на денній формі навчання, є особою, яка раніше не судима та не притягувалась навіть до адміністративної відповідальності. Свідки, вказані у клопотанні вже допитані органом досудового розслідування. Слідчим у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою взагалі не викладено обставин, які свідчать про те, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчим у клопотанні вказано, що не виявляється за можливе завершити досудове розслідування, оскільки необхідно закінчити проведення комплексних судових експертиз, вирішити питання стосовно кінцевої правової кваліфікації та виконати вимоги ст. 290 КПК України. Однак, після обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за його участю не проводилось жодної слідчої дії. В матеріалах, які додані в обґрунтування до клопотання всі слідчі дії проведені ще в жовтні 2017 року і лише єдиним новим документом є постанова про продовження строку досудового розслідування. Під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 взагалі не було взято до уваги твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри відповідно до матеріалів, які були додані до клопотання. В матеріалах, які було покладено органом досудового розслідування в обґрунтування клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, відсутні будь-які докази його причетності до скоєння злочину. Крім того, зазначає, що міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_7 було встановлено допитом як свідка його цивільної дружини ОСОБА_11 , яка пояснила, що мешкала з ним протягом останнього року, що ОСОБА_7 навчається в університеті на денній формі навчання та разом з тим у письмовому вигляді надала добровільну згоду на мешкання ОСОБА_7 в житловому приміщенні, яке належить їй на праві власності, у разі обрання судом запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Більш того, під час судового засідання був присутній представник потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив, що потерпілий не вважає підозрюваних у даному кримінальному провадженні соціально небезпечними та не наполягає на їх триманні під вартою, і вважає, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, відсутні. Заявив, що за весь період проведення досудового розслідування на ОСОБА_10 та свідків, які є членами його сім`ї, ані підозрюваними, ані іншими особами не вчинявся незаконний вплив.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення цілодобово. У разі незадоволення апеляції в частині, просить визначити суму застави.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотрималась зазначених вимог закону.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясувала, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання, відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, досліджені обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Також слідчий суддя обґрунтовано зазначила в ухвалі, що строк, на який слідчий, за погодженням із прокурором, просив продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає строку досудового розслідування, визначеному на підставі постанови керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_12 від 11.12.2017 року.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановила, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що рішення слідчого судді є незаконним, не відповідає фактичним обставинам справи, адже вказане рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і щодо його продовження, а не лише на тяжкості вчиненого злочину і ймовірності призначеного покарання, про що зазначає захисник.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника на предмет необґрунтованості підозри слід зазначити, що практикою ЄСПЛ у справі «Екле проти Німеччини», визначено, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особі компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

Для визначення обґрунтованої підозри закон вимагає наявності обставин, що правопорушення, у якому підозрюється затриманий, повинно бути закріплено у кримінальному законі, та наявності фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і продовження цього строку, виходячи із критеріїв «розумної підозри».

Виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 , міг вчинити вказані кримінальні правопорушення, слідчий суддя оцінив надані стороною обвинувачення докази на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши прокурора, щодо наявності та достатності доказів для обґрунтованості підозри, прийшла до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи захисту не знайшли свого підтвердження. В клопотанні на підтвердження обґрунтованості підозри було зроблено посилання на відповідні докази, які були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. На теперішній стадії процесу не вирішується питання щодо остаточної кваліфікації, наявності складу того чи іншого правопорушення і вини, тобто ті питання, які віршуються судом при розгляді провадження по суті.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнова проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Доводи захисника про відсутність заявлених ризиків спростовуються матеріалами провадження. Існування у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, факт того, що в рамках кримінального провадження були проведені допити свідків і зібрані певні докази не може свідчити про відсутність заявлених ризиків.

Доводи захисника про те, що клопотання про продовження строку домашнього арешту було подано слідчим з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України (не пізніше ніж за п`ять днів до завершення дії попередньої ухвали) є слушними, однак, на переконання колегії суддів, це порушення не є таким, що дає підстави для скасування прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року, якою задоволено частково клопотання та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 33 дні, до 22.25 години 17.01.2018 року включно в межах строків досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4