У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003330 від 22 березня 2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скачок Кіровського району, Могильовської області Республіки Білорусь, громадянина України, українця, з не повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 05.07.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 03.01.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, вказавши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який відсутні.
Захисник ОСОБА_4 зазначив, що, на його думку, на даний час відпали ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, тому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий, також суд враховує, що ОСОБА_5 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києві від 03.01.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а тому суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може ухилитись від суду, незаконно впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання для допиту, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.
Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Враховуючи норми кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим діянь та наслідки їх вчинення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто по 06 листопада 2017 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: