Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3135/17
Провадження № 1-в/553/52/2018
У Х В А Л А
Іменем України
26.02.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представника ДУ «ПВК №64» - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «ПВК №64» клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстан, Карагадинської області, Осокарівського району, с. Осакарівка, українця, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

-по даній справі засудженого 22.11.2016 року Константинівським міськрайонним судом Донецької області ч.4 ст. 407 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.09.2016 року по 22.11.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно засудженого ОСОБА_4 ст. 2 ЗУ України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що 22 листопада 2016 року засуджений ОСОБА_4 був засуджений Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі, тому заявник просив застосувати відносно засудженого ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2016 році», з підстав що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України, не є особливо тяжким злочином, який було вчинено до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_4 є учасником бойових дій, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, до категорії осіб, зазначених у ст. 9 ЗУ « Про амністію у 2016 році» та ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», не відноситься.

В судовому засіданні заявник захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав та наполягав на його задоволенні.

В судовому засіданні представник Полтавської виправної колонії № 64 покладався на розсуд суду.

Суд вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника засудженого підтримав з врахуванням документів наданих в судовому засіданні захисником засудженого на підтвердження статусу учасника бойових дій засудженого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає до задоволення, зважаючи на наступні обставини.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 засуджений 22.11.2016 року Константинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.4 ст. 407 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році»,підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілесність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, дані стосовно ОСОБА_4 занесені до Єдиного реєстру учасників антитерористичної операції на підставі інформації наданої відомчою комісією утвореною в Міноборони.

При цьому, у відповідності до відповіді ВО командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 12.02.2018 року за вих. № 154, вбачається, що рядовий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , с.Осокорівка, ІПН НОМЕР_2 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в період з 01.10.2015 року по 19.10.2015, з 04.12.2015 по 05.04.2016 р., з 25.04.2016 року по 11.05.2016, з 16.05.2016 по 10.07.2016 р., з 12.07.2016 року по 25.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

При цьому, в даному листі вказано, що ОСОБА_4 присвоєно статут учасника бойових дій, відповідне посвідчення ( серії НОМЕР_3 ) було отримано 15.05.2016 року, що підтверджується наданою копією журналу про персонального обліку військовослужбовців, яким видані посвідчення учасника бойових дій вказаної військової частини за місцем проходження служби останнього.

Поряд з цим, судом встановлено, що обмежень передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року неіснує.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування відносно засудженого ОСОБА_4 ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст. 4, ст. 1 п «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком від 22.11.2016 року Константинівського міськрайонного суду Донецької області, на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1