Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 11 225 / 2011 Головуючий у 1 інстанції Сидоренко С.М.
Категорія : умовно-дострокове звільнення Доповідач Збитковська Т.І.
від відбування покарання
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2011 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого - судді Збитковської Т.І.

Суддів Полюховича О.І, ОСОБА_1А

За участю прокурора- Горбань О.В.

Засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на постанову Рівненського районного суду від 11 лютого 2011 року.

Цією постановою відмовлено у задоволенні подання Городоцького виправного Центру № 131 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Рівненській області та спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_2.

В поданій на постанову суду апеляції засуджений ОСОБА_2В, покликаючись на незаконність постанови, вказує, що за вироком суду відбув ту частину покарання, яка дає йому право на умовно-дострокове звільнення, а суд, розглядаючи подання виправного Центру, в порушення вимог КПК України, не дослідив належним чином зібрані у поданні докази, які стверджують про його виправлення і належну поведінку, взявши до уваги порушення режиму відбування покарання, які зняті і погашені у встановленому порядку.

Просить постанову суду скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, засудженого ОСОБА_2В, який підтримав подану апеляцію, думку прокурора щодо скасування постанови, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст.407 КПК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується суддею районного/міського/ суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної комісії або служби в справах неповнолітніх, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний злочин; не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин; не менше трьох чвертей строку покарання за умисний особливо тяжкий злочин.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд повинен перевірити: чи відбув засуджений певну, установлену законом, частину покарання; чи довів своє виправлення сумлінною поведінкою і відношенням до праці.

За розясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, вирішення цього питання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції в даній справі належним чином не дотримався.

Як вбачається з протоколу судового засідання, який є основним засобом фіксації перебігу судового розгляду справи, розгляд справи за поданням Городоцького виправного Центру № 131 стосовно умовно-дострокового звільнення ОСОБА_2 проведено без повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та зясування таких даних у представника виправного Центру ОСОБА_3В, який був присутнім при розгляді подання і повністю його підтримував.

Із вказаного протоколу також не можна дійти висновку, які ж матеріали досліджувалися судом першої інстанції.

Зазначивши у постанові про те, що засуджений ОСОБА_2 відбув ту частину покарання за вироком суду, що встановлена ст. 81 КК України, і дає йому право на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, суд мотивував прийняте рішення про відмову у задоволенні подання наявністю у ОСОБА_2 порушень режиму відбування покарання.

Між тим, матеріали справи свідчать, що засуджений ОСОБА_2 позитивно характеризується, має ряд заохочень, а стягнення зняті і погашені у встановленому порядку.

Отже, судом першої інстанції при розгляді подання виправного Центру і спостережної комісії при Рівненській районній державній адміністрації допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодили повно і всебічно розглянути справу та забезпечити права і законні інтереси учасників процесу.

За таких обставин постанова суду, відповідно до вимог п.3 ст.367 КПК України, підлягає скасуванню, а справа, згідно ч.2 ст.374 КПК України направленню на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду від 11 лютого 2011 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в той же суд під головуванням іншого судді.

С У Д Д І:

Т.І. ОСОБА_4 ОСОБА_5 МІЩЕНКО