Справа №212/5007/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження № 0001228 внесеного в ЄРДР 08.07.2017р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працює, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
- обвинуваченого: ОСОБА_3
- потерпілого: ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 07 липня 2017 року в світлий час доби, приблизно о 20 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Січеславська з боку вул.Едуарда Фукса в напрямку вул.Рзянкіна в Покровському районі м.Кривого Рогу.
В цей же час, попереду руху автомобіля « ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі електричної опори №112, на проїзну частину віл.Січеславська вийшов пішохід який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , що було видно водієві ОСОБА_3 по його ході, при якій він хитався в різні боки, перетинаючи дорогу з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну спроможність виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння та при ходьбі хитався в різні боки, рухаючись в напрямку траєкторії руху керованого ним транспортного засобу, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу продовжив рух в небезпечному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3, та 12.3 Правил дорожнього рух України, згідно до яких:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху .. не повинні ... загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальну збитків»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку: водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій, ОСОБА_3 в районі електричної опори № 112, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1373 від 14.08.2017 потерпілому ОСОБА_5 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, перелому лобної та тім`яної кісток ліворуч, забою головного мозку, субарохноїдального крововиливу, закритого перелому кісток правої гомілки в середній третині, забійної рани і синця обличчя, за своїм характером виявлені у нього ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, саме вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Органами досудового розслідування правильно кваліфіковані злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю та пояснив, що порушив правила дорожнього руху з необережності, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження. У скоєному щиро розкаюється. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнити від відбування покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в скоєному ДТП є також його провина, просить обвинуваченого не дуже суворо карати, розуміє, що в нього є сім`я.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєному злочині визнав повністю, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, учасники судового процесу - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд обмежився показами обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , щодо фактичних обставин та мотивів скоєного злочину, не досліджуючи інші докази по справі.

Судом з`ясовано, що учасники процесу - прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, також судом роз`яснено прокурору ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являються вище викладені порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили дорожньо - транспортну пригоду, в результаті потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження.
Таким чином, його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України.
В силу ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обтяжуючих покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ст.67 КК України не виявлено.
Обвинувачений подав суду заяву про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році»
Відповідно до ст.10 Закон України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Згідно пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав законної сили 07.09.2017 року, від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, звільняються особи, які вчинили необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України та які на день набрання чинності цим Законом не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;.
Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від покарання з зазначених підстав.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч.1 ст.6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).
Суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліках в КПНД у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, притягується до відповідальності за необережний злочин.
Перешкод до застосування амністії, зазначених у ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризуються позитивно, одружений, має на утриманні трьох дітей, яким не виповнилося 18 років, щодо яких, відповідно довідки служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті Ради №994 від 20.10.2017р. ОСОБА_3 , батьківських прав не позбавлявся, на даний час матеріали на позбавлення батьківських прав не збираються.
Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року N 1810-VIII, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Суд також враховує конкретні обставини справи, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України. Згідно до ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, які визначені ст.76 КК України.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до злочинів проти безпеки руху і експлуатації транспорту, але при цьому суд і враховує те, що раніше він не скоював злочини зв`язаних з керуванням транспортними засобами. Тому суд вирішує не призначати ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керувати транспортними засобами.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Дія запобіжного заходу, особисте зобов`язання, в частині обов`язків (покладається на обвинуваченого на строк не більше двох місяців) на момент постановлення вироку, припинила свою дію і обов`язки скасовані, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України.
Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати у розмірі 1113 грн. 30 коп. за проведення авто технічної експертизи № 8/101-203 від 14.08.2017р. слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368-371, 373,374 КПК України, ст.ст.75, 76, ч.2 ст.286 КК України п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року N 1810-VIII суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.
У відповідності до ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеногосудом покарання за ч.2 ст. 286 КК України на підставі ст.1 пункту «в» Закону України «Про амністію у 2016 році»
Речовий доказ: CD-R диск з відеозаписом з зовнішніх камер спостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах справи. Автомобіль «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів при Покровському відділенні Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення автотехнічної експертизи № 8/101-203 від 14.08.2017р. - суму 1113 гривень 30 копійок.
Зняти арешт з автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 06.11.1993 Криворізьким ВРЕР, належить ОСОБА_6 , мешкає: АДРЕСА_2 . Зняти заборону власнику та уповноваженим ним особам на розпорядження автомобілем «ВАЗ 21013» - реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Центрально - міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2017 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, всіма учасниками процесу.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового засідання у даному кримінальному провадженні мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1