Справа № 204/1082/18
Провадження № 1-кп/204/358/18

КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
16 лютого 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5
ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0004148 від 23 грудня 2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає та ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченим такого запобіжного заходу, не змінилися. Наявність ризиків обґрунтував тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розуміючи наявність загрози реального покарання та враховуючи той факт, що вони намагалися втекти з місця скоєння злочину, у подальшому можуть переховуватися від суду; потерпілі та свідки наразі не допитувалися, а обвинуваченим відомі їх анкетні данні, тому існує ризик того, що обвинувачені зможуть незаконно на них впливати; обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення після обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави за іншим кримінальним провадженням, а обвинувачений ОСОБА_6 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тому існує ризик скоєння ними інших злочинів.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що підозра не обґрунтована, посилався на низку порушень під час затримання його підзахисного, вважає зазначені прокурором ризики необґрунтованими.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника. Пояснив суду, що не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працював без офіційного працевлаштування охоронцем та таксистом.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Посилався на наявність у нього хвороби серця, на підтвердження чого не надав документів. Зазначив, що під час перебування під вартою у нього значно погіршився стан здоров`я. Також зазначив, що не одружений, має на утриманні малолітню дитину, працював без офіційного працевлаштування збірником меблів.

Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, зазначено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини тримання під вартою без відповідного судового рішення, особливо протягом періоду після закінчення слідства та до початку судового розгляду, а також на підставі судових рішень, винесених на стадії судового розгляду, які не містять визначених строків подальшого тримання під вартою, суперечить вимогам статті 5 Конвенції (пункт 98 рішення від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"). Такий підхід узгоджується з метою статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні свавільному чи невиправданому позбавленню свободи (пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини від 3 жовтня 2006 року у справі "МакКей проти Сполученого Королівства").
При цьому, Конституційний Суд України, виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги наведені положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 315 КПК Ураїни під час підготовчого судового засідання суд за клопотаннями учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого; при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II "Заходи забезпечення кримінального провадження" Кодексу; за відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим (третє речення).
Продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою "ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом".
Конституційний Суд України також вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України зазначає, що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно матеріалів справи відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується о 00:01 19 лютого 2018 року.
При вирішенні питання щодо можливості продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , під час підготовчого судового засідання судом було враховано наступні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання в разі визнання його винним у вчиненні ним тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості має змогу переховуватися від суду в разі пом`якшення запобіжного заходу щодо нього; на теперішній час не встановлений порядок та обсяг доказів, що підлягатимуть дослідженню, у зв`язку з чим свідки та потерпілий не допитувалися, тому дійсно існує ризик того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, потерпілого; у зв`язку з тим, що обвинувачений раніше судимий та враховуюче той факт, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні даного кримінального правопорушення після обрання йому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави за іншим кримінальним провадженням, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, судом також враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, наведені учасниками судового процесу та які вбачаються з наданих суду на огляд документів, а саме, той факт, що на час обрання запобіжного заходу він офіційно не працював; не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; стан його здоров`я задовільний; згідно реєстру до обвинувального акту та посилань прокурора, існують чисельні докази вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним; наявність кримінального провадження на розгляді іншого суду; відсутність даних щодо його позитивної репутації.
При вирішенні питання щодо можливості продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , під час підготовчого судового засідання судом було враховано наступні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання в разі визнання його винним, за вчинення ним тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, має змогу переховуватися від суду в разі пом`якшення запобіжного заходу щодо нього; на теперішній час не встановлений порядок та обсяг доказів, що підлягатимуть дослідженню, у зв`язку з чим свідки та потерпілий не допитувалися, тому дійсно існує ризик того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, потерпілого; не судимий, але у минулому притягувався до кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, судом також враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, повідомлені учасниками судового процесу та які вбачаються з наданих суду на огляд документів, а саме, той факт, що на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 офіційно не працював; не одружений, має на утриманні малолітню дитину; стан здоров`я задовільний; згідно реєстру до обвинувального акту та з посилань прокурора, існують вагомі докази вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним; відсутність даних щодо його позитивної репутації.
У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, немає, а запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених, у вигляді тримання під вартою, підлягає продовженню на 60 діб до 16.04.2018.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 315, 369-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) діб до 16 квітня 2018 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) діб до 16 квітня 2018 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1