Провадження №1-кп/761/847/2018
В И Р О К
іменем України
07 березня 2018 року м.Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0009682 від 14 серпня 2017 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березань,Баришівського району,Київської області, громадянина України,з середньою освітою, не одруженого,інваліда 3 групи ,не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої- ОСОБА_5 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження , при наступних обставинах:

Так,14 серпня 2017 року,приблизно 12 години 20 хвилин,перебуваючи у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 ,між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на грунті раптово неприязних стосунків виник словесний конфлікт ,під час якого ОСОБА_3 вирішив спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій умисел,направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 14 серпня 2017 року ,близько 12 години 30 хвилин,знаходячись за місцем постійного мешкання,а саме у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 , розуміючи протиправний характер своїх дій,маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень,стоячи навпроти ОСОБА_5 ,умисно наніс останній декілька ударав кулаком в перенісся,праву щоку,верхню губу зліва,від яких ОСОБА_5 втратила рівновагу,впала на землю,після чого ОСОБА_3 ,продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень,наніс удар правою ногою по правій лопатці потерпілої ОСОБА_5 .

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було спричинено згідно висновку експерта №2172 від 16 серпня 2017 року :синці-на повіках обох очей,правій щоці,верхній губі зліва,в правій надлопатковій ділянці,які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що

14 серпня 2017 року ,перебуваючи у дворі будинку за адресою : АДРЕСА_1 ,в ході конфлікту,на грунті виниклих неприязних стосунків,він наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком в область обличчя,від яких ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на землю. Після чого він наніс ОСОБА_5 удар ногою в область тулубу. В скоєному щиросердно кається.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, а тому ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом 3 групи .

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин,які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,судом не встановлено.

З урахування вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, призначити покарання у виді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить суд застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від призначеного покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи ,а також був інвалідом 3 групи на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України,які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої,другої чи третьої групи.

Стаття 10 вищевказаного Закону передбачає, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах,а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого,їхніх захисників чи законних представників.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» ,установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» є інвалідом 3 групи ,з 11 травня 2016 року до дати чергового переогляду 24 квітня 2018 року ,що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Київської кардіологічної МСЕК №2 ,серії АВ,№0451455 від 11 травня 2016 року .

Враховуючи, що ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» був інвалідом 3 групи , вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», є не судимим, суд вважає за необхідне на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.369-371,374 КПК України, п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.

На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, у виді особистого зобов`язання - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1