Справа №577/3192/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/247/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №577/3192/16-к за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами та доповненнями першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 10.11.2014 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

- визнаний невинуватим та виправданий у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України в частині незаконного виготовлення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами та доповненнями першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року, в яких:

- прокурор просить скасувати вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно нього;

- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно її підзахисного на підставі ст.284 КПК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні в частині вчинення 14 травня 2015 року у невстановленому слідством місці, невстановленим слідством способом незаконного виготовлення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу концентрату макової соломи, за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Цим же вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті та передачі особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року, що за КК України в редакції 2001 року відповідає ч.2 ст.309 КК України) та призначено покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_7 за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року, яким він засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки і остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 29 червня 2016 року та зараховано у строк покарання час його попереднього ув`язнення з 29 червня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 614,40 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що, будучи раніше судимим за ч.2 ст.229-6 КК України (в редакції 1960 року), 14 травня 2015 року після спілкування по мобільному телефону з ОСОБА_11 , який відбував покарання у виді обмеження волі в Конотопському ВЦ №130, погодився на прохання ОСОБА_11 придбати для нього та передати йому через ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи.

В цей же день у денний час в м. Конотоп, ОСОБА_7 придбав у невстановленої особи не менше 0,008 грамів особливо небезпечного наркотичного засобу - концентрату макової соломи та зберігав при собі з метою збуту.

Після чого, домовившись з ОСОБА_12 про зустріч, в цей же день близько 13 год. біля літньої площадки кафе «Луна» в м. Конотопі передав ОСОБА_12 , яка йшла на побачення з ОСОБА_11 , не менше 0,008 грамів особливо небезпечного наркотичного засобу - концентрату макової соломи, який був поміщений в одноразовий ін`єкційний шприц, загорнутий у згорток папером та запаяний в поліетиленову плівку, для передачі ОСОБА_11

14 травня 2015 року близько 16 год., ОСОБА_12 в кімнаті проведення короткочасних побачень Конотопського ВЦ № 130, не будучи обізнаною про те, що знаходиться в пакунку, передала засудженому ОСОБА_11 , за проханням ОСОБА_7 пакунок, в якому знаходився шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи загальною масою не менше 0,008 грамів, який, після побачення з ОСОБА_12 був виявлений у ОСОБА_11 працівниками установи Конотопського ВЦ № 130 при проведенні огляду речей, частину якого ОСОБА_13 , намагаючись знищити, вжив орально, частину вилив на підлогу оглядової кімнати.

Того ж дня, 14 травня 2015 року, працівники міліції Конотопського MB УМВС України в Сумській області в ході огляду оглядової кімнати та особистих речей ОСОБА_11 виявили та вилучили медичний шприц з залишками рідини та за допомогою марлевої серветки - речовину-нашарування з підлоги, загальною масою не менше 0,008 грамів, яка згідно висновку експерта №658 від 19 травня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи, загальною масою в перерахунку на суху речовину 0,008 грамів.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду №137 від 14 травня 2015 року ОСОБА_11 на момент огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався також у тому, що 14 травня 2015 року у невстановленому слідством місці, невстановленим слідством способом, виготовив не менше 0,008 г. особливо небезпечного наркотичного засобу - концентрату з макової соломи, з метою передачі та збуту у місця позбавлення волі, який помістив до одноразового ін`єкційного шприца та загорнув у згорток папером і запаяв в поліетиленову плівку. Після чого, в цей же день біля літньої площадки кафе «Луна», передав ОСОБА_12 , яка йшла на побачення з ОСОБА_11 до Конотопського ВЦ № 130 для передачі останньому, проте був виправданий судом у зв`язку з недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги в редакції змін та доповнень прокурор вказує на те, що судом першої інстанції в порушення ч.6 ст.22 КПК України не збережено об`єктивність та неупередженість, не створено необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Стверджує, що суд не перевірив та не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_12 , наданим в судовому засіданні щодо застосування до неї психологічного тиску під час досудового розслідування для підтвердження винуватості ОСОБА_7 , а також, що деякі процесуальні документи, покладені в основу вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , містять не її підпис, і питання допустимості цих доказів, на думку прокурора, можливо було вирішити лише після підтвердження їх достовірності висновками спеціалістів. Не була дана, на переконання прокурора, і належна оцінка показам ОСОБА_12 в тій частині, що під забороненими для передачі в місця обмеження волі предметами вона розуміла грошові кошти і була впевнена, що саме їх передавала ОСОБА_11 , а не наркотичні засоби. Стверджує при цьому, що покази даного свідка узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 , наданими безпосередньо в судовому засіданні. При цьому зазначає, що суд, не дивлячись на такі показання свідків, врахував їх частково, визнаючи ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.307 КК України, без проведення належної перевірки з цих питань, допиту працівників поліції, які проводили допит вказаних свідків, спостережника, яка наглядала за особами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під час побачення в Конотопському ВЦ №130, що на переконання прокурора свідчить про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необгрунтованим з підстав однобічності суду під час розгляду справи, порушення прав обвинуваченого, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, посилається на те, що судом не встановлено жодного доказу, який би об`єктивно та беззаперечно підтверджував, що її підзахисний достовірно знав і усвідомлював, що передає ОСОБА_11 саме наркотичний засіб. Сам факт передання ОСОБА_7 пакунку на прохання ОСОБА_11 , з огляду на те, що він його не відкривав та був впевнений, що в ньому гроші, що також, на думку адвоката, підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_12 , не свідчить про наявність у її підзахисного суб`єктивної сторони інкримінованого злочину (умислу). При цьому додає, що суд за відсутності будь-яких доказів оцінив дані покази ОСОБА_7 як спосіб захисту, тоді як покази свідка ОСОБА_12 прийняв як правдиві.

Вказує на те, що суд безпідставно послався на запис телефонної розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в підтвердження того, що обвинуваченому було відомо про вміст пакунку, оскільки, на думку ОСОБА_8 , з самого запису вбачається, що ОСОБА_7 стало відомо про виявлений у ОСОБА_11 наркотичний засіб зі слів працівника міліції, що також узгоджується з показами ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні.

Крім того, зазначає, що суд, незважаючи на неодноразові клопотання обвинуваченого, так і не вирішив питання щодо допустимості даного доказу, з огляду на його отримання не в порядку, визначеному КПК України, та не надав об`єктивної оцінки доказам, які були досліджені по справі, схилившись до обвинувальної позиції. Так, зокрема, зазначає, що суд залишив поза увагою покази її підзахисного, які на думку захисту, є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та іншими доказами по справі.

Стверджує, що суд також залишив поза увагою пояснення свідка ОСОБА_15 в тій частині, що він проводив неповний огляд засудженого ОСОБА_11 перед побаченням, а вже після побачення зробив повний огляд, під час якого і знайшов у нього пакунок з наркотичним засобом, які на думку захисника, викликають сумніви у тому, чи не заходив ОСОБА_11 на побачення до ОСОБА_12 вже з цим пакунком, і які, як стверджує адвокат, в сукупності з показами обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ставлять під сумнів чи той пакет, який ОСОБА_7 передав ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_11 був вилучений у останнього, чого суд, як вважає адвокат не з`ясував, безпідставно відхиливши клопотання сторони захисту щодо виклику та пред`явлення свідкам ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , вилучених у останнього речових доказів.

Вказує на те, що суд в порушення вимог ст.337 КПК України вийшов за межі висунутого обвинувачення, вмінивши її підзахисному придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, а також в порушення вимог ст.62 Конституції України фактично переклав обов`язок доказування своєї невинуватості на обвинуваченого, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 не надав доказів про те, що він придбав пакунок нібито з грошима.

На переконання адвоката, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю через недоведеність вини її підзахисного у вчиненні інкримінованого злочину.

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що справа відносно нього була сфабрикована, протокол з зізнанням підписав під тиском, так як на той час не міг довести, хто положив згорток до скрині, бо то був знайомий ОСОБА_11 , саме обвинувачення грунтується на припущеннях свідка ОСОБА_12 , яка на його думку, також могла бути підозрюваною у даному кримінальному провадженні. Вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України не підтверджується показами свідків, наданими безпосередньо в судовому засіданні, які суд, як стверджує обвинувачений безпідставно не взяв до уваги, зокрема покази ОСОБА_11 , який як під час досудового розслідування так і судового розгляду пояснив, що мав при собі наркотичний засіб, коли йшов на побачення з ОСОБА_12 , які, на думку обвинуваченого, узгоджуються з показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , наданими безпосередньо в судовому засіданні. Крім того, звертає увагу, що судом невірно викладені покази свідка ОСОБА_14 , надані в судовому засіданні, відповідно до яких вона не була присутня при передачі обвинуваченим пакунку ОСОБА_12 для ОСОБА_11 .

Зауважує також, що суд безпідставно відхилив клопотання сторони захисту щодо повторного виклику свідка ОСОБА_12 з метою дослідження в її присутності речових доказів, вилучених у ОСОБА_11 , з метою встановлення, що саме цей пакунок він передав ОСОБА_12 для ОСОБА_11 . При цьому, додає, що самі речові докази отримані в порушення вимог КПК України.

Вважає, що суд у вироку не усунув суперечності в показах свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в тій частині, що згідно показів ОСОБА_12 , ОСОБА_11 поклав переданий нею згорток до правої кишені джинсів, а ОСОБА_15 , працівник Конотопського ВЦ № 130, під час огляду ОСОБА_11 знайшов згорток з наркотичним засобом в проміжності сідниць. Вказує також, що запис телефонної розмови між ним та свідком ОСОБА_12 отриманий з процесуальними порушеннями та з їх змісту, на думку обвинуваченого, не встановлено, що між ним та ОСОБА_11 була домовленість про передачу заборонених речей. Не навів суд у вироку і мотивів, за яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші.

З огляду на це, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю через недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора на підтримку зміненої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч.6 ст.22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Проте, з вироку суду першої інстанції вбачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону судом не дотримані.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд, з огляду на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та вимоги ст.94 КПК України по оцінці доказів, належним чином не перевірив всі обставини провадження та не надав всебічної, повної та об`єктивної оцінки зібраним по справі доказам, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 суд у вироку послався на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , висновок експерта, протоколи огляду місця події з фототаблицею, мобільного телефону обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 , вирок суду відносно ОСОБА_11 та речові докази, які вважав такими, що є належними, допустимими та в сукупності доводять вчинення ОСОБА_7 незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті та передачі особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, особою, яка раніше вчинила злочин.

Разом з тим, суд першої інстанції належним чином не дослідив та не дав оцінку наступним доказам.

Так, відповідно до технічного запису судового засідання від 07 грудня 2016 року, 25 липня 2017 року та 09 серпня 2017 року свідок ОСОБА_12 неодноразово заявляла про те, що, викривальні свідчення щодо обвинуваченого ОСОБА_7 були надані нею під психологічним тиском, в протоколі огляду її мобільного телефону, в ході якого було виявлено та вилучено аудіозапис її телефонних розмов з ОСОБА_7 , які суд поклав в обгрунтування винуватості ОСОБА_7 , стоїть не її підпис, звідки з`явився цей запис їй невідомо, а свідок ОСОБА_11 після звільнення з Конотопського ВЦ №130 повідомив їй, що на побачення з нею йшов «заряженный и некуда было скинуть», що також узгоджується з показами свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні 10 травня 2017 року. Проте, суд першої інстанції в порушення ч.6 ст.22 КПК України не перевірив дані покази свідка ОСОБА_12 .

До того ж, незважаючи на задоволене судом клопотання прокурора про виклик і допит понятих, які були присутні при огляді мобільного телефону ОСОБА_12 та вилученні з нього аудіозапису, сам факт того, що дані поняті двічі не з`явилися на виклик в судові засідання 09 серпня 2017 року та 21 серпня 2017 року (а.к.п.136-137, т.2), після чого прокурор в судовому засіданні 12 вересня 2017 року (а.к.п.137, т.2) не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження без їх повторного виклику та допиту, не дає підстав стверджувати, що суд першої інстанції вжив всіх заходів для перевірки даних обставин провадження, які на думку колегії суддів, мають істотне значення для встановлення допустимості цього доказу.

Крім того, суд у вироку без чіткого та зрозуміло пояснення з приводу прийняття одних доказів та відхилення інших зробив загальний висновок про те, що показання свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_11 суд сприймає такими, які направлені на намагання надання допомоги ОСОБА_7 уникнути відповідальності за скоєне, з огляду на те, що вони мали приятельські стосунки між собою.

Це є неприпустимим, оскільки кожний доказ по справі суд зобов`язаний оцінити з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення для обвинувачення або виправдання ОСОБА_7 , а тому доводи прокурора в зміненій та доповненій апеляційній скарзі в цій частині, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Крім цього, суд невірно виклав у вироку покази свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні 10 травня 2017 року показала, що на неї також чинився психологічний тиск під час досудового розслідування з метою отримання викривальних показів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , та повідомила, що не була безпосередньо з ОСОБА_12 під час зустрічі з ОСОБА_7 , а також, що ОСОБА_11 після звільнення повідомив їй, що на побачення з ОСОБА_12 йшов вже «заряженный», що узгоджується з показами свідка ОСОБА_12 .

При цьому, суд першої інстанції у вироку зазначив, що даний свідок була разом із свідком ОСОБА_12 на зустрічі з ОСОБА_7 під час передачі ОСОБА_16 останнім маленького пакетику у формі згортку, запаяного в поліетилен для ОСОБА_11 та що саме в пакеті вони не знали, особисто ОСОБА_14 думала, що там гроші, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що достовірність, допустимість та належність доказів була досліджена та перевірена в судовому засіданні поверхово, прийняття одних доказів і відхилення інших доказів не мотивоване.

Таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та зміненої і доповненої апеляційної скарги прокурора з приводу незаконності, необґрунтованості та невмотивованості вироку суду є слушними та мають під собою підгрунття.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, в поданих апеляційних скаргах клопотання про повторне дослідження обставин провадження, які досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушеннями, не ставиться, а тому колегія суддів позбавлена можливості повторно допитати зазначених свідків та дослідити матеріали провадження.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно всебічно, повно та об`єктивно встановити фактичні обставини справи, які підтвердити доказами, оціненими відповідно до вимог КПК України, з наведенням належних й достатніх мотивів та підстав ухвалення обвинувального чи виправдувального вироку.

Оскільки призначено новий розгляд у суді першої інстанції, колегія судді не входить в обговорення інших доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , їх необхідно детально перевірити при новому судовому розгляді.

Вирішуючи питання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів бере до уваги, що з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст.177 КПК України, які на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшилися, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами задовольнити, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 до 15 квітня 2018 року включно.

Ухвала набирає чинності негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.