В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.11.2017 Справа №607/6859/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0001374 від 21 квітня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мишковичі Тернопільського району, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 21 квітня 2017 року о 17 год. 40 хв., який перебував у громадському місці - в приміщенні магазину «Ласуня», що знаходиться по вул. Промисловій, 1, в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганства. Реалізуючи свій злочинний умисел, 21 квітня 2017 року о 17 год. 40 хв. перебуваючи у громадському місці в приміщенні магазину «Ласуня», що знаходиться на вул. Промисловій, 1, в м. Тернополі, ОСОБА_3 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, безпричинно розпочав поводити себе зухвало, при цьому виражався нецензурними словами до працівників вказаного магазину. На їхні зауваження ОСОБА_3 відреагував агресивно, при цьому, наніс ОСОБА_7 один удар рукою в підборіддя, внаслідок чого остання відчула сильний фізичний біль; зайшов за прилавок магазину, схопив ОСОБА_6 за ліве передпліччя та міцно стиснув його, тим самим не даючи можливість останній втекти від нього в підсобне приміщення; діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні приватного майна, безпричинно умисно розкинув кондитерські вироби з торгового прилавку на підлогу. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, дотримання правил поведінки в громадському місці, заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ФОП ОСОБА_5 на суму 353 гривні, а також спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді синця в ділянці нижньої третини лівого передпліччя, який за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, та завдано фізичного болю ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України визнав повністю, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що з 21 квітня 2017 року приблизно о 17 год. 40 хв. перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_2 , в приміщенні якого наніс ОСОБА_7 один удар рукою в підборіддя, схопив ОСОБА_6 за ліве передпліччя та міцно стиснув його, та заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ФОП ОСОБА_5 . У вчиненому він щиро розкаюється.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, стан його здоров`я, що є задовільним, думку потерпілих, які просять суд суворого його не карати, обставини, які пом`якшують покарання визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся із заявою про застосування до нього вимоги п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Пунктом «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили,- які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин в силу ст. 12 КК України не є тяжким.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вік ОСОБА_8 79 років, та яка перебуває на утриманні свого сина обвинуваченого ОСОБА_3 що, в свою чергу, є підставою для звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , відповідно до статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1