Справа № 462/406/18
У Х В А Л А
13 березня 2018 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2016 р. внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Старший слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, покликаючись на те, що ОСОБА_4 , будучи зберігачем з правом користування майна ЗАТ «Львівський керамічний завод», згідно договору відповідального зберігання з правом користуваннявід 22.02.2013 року, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч ст.ст.116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що прилегла земельна ділянка площею 0,7457 га (зі сторони вул. Сяйва м. Львова) до земельної ділянки на якій знаходиться майно, що перебуває на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод», належить територіальній громаді м. Львова, відноситься до земель комунальної власності та не перебуває у власності чи користуванні ЗАТ «Львівський керамічний завод», не звертаючись у встановленому законодавством порядку до Львівської міської ради, як власника земельної ділянки щодо отримання права власності та користування на земельну ділянку, у період з 22.02.2013 року по 26.10.2017 року здійснив самовільне її зайняття, чим завдав шкоди територіальній громаді міста Львова у розмірі 73 493 гривні, а також не здійснював сплати податку за користування землею, яка була ним самовільно захоплена, що передбачено ст.286 Податкового кодексу України у розмірі 764 974 гривень 19 копійок, що відповідно до примітки статті 197-1 КК України визнається значною шкодою.

При цьому, ОСОБА_4 здійснював та самостійно здійснює на вказаній земельній ділянці господарську діяльність (використовуючи частину земельної ділянки під автостоянку), а також передає частини земельної ділянки в оренду і користування іншим суб`єктам підприємницької діяльності - ТОВ «ЗахідАвтоГаз» газова заправка, продаж вживаних та нових авто з торгово-виставкового майданчику, пункт прийому вторсировини, об`єкт нерухомого майна в якому здійснюється скупка каталізаторів та плат.
31.01.2018 року ОСОБА_4 відповідно до ст.ст.276, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

06.03.2018 року Львівською місцевою прокуратурою №2 заявлено позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої злочином до відповідача ОСОБА_4 .

Беручи до уваги те, що своїми діями ОСОБА_4 завдав майнову шкоду територіальній громаді міста Львова у розмірі 838 467 гривень 19 копійок та продовжує фактично користуватися зазначеною ділянкою і на даний час, в тому числі і укладаючи угоди з іншими суб`єктами господарювання на використання ними частин вказаної земельної ділянки, враховуючи, що земельна ділянка площею 0,7457 га (зі сторони вул. Сяйво у м. Львові) прилегла до земельної ділянки на якій знаходиться майно, що перебуває на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод» являється предметом вчиненого злочину та може бути конфіскована у підозрюваного для забезпечення цивільного позову просить накласти арешт на вказану земельну ділянку.

Слідчий суддя постановив провести розгляд клопотання без користувача майна ОСОБА_4 , який до суду не з`явився, однак матеріалів клопотання достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши слідчого, яка клопотання підтримала, оглянувши матеріали клопотання, вважаю, що його слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення /цивільний позов/, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Беручи до уваги, що прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0000027 подано цивільний позов в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, то з метою забезпечення відшкодування шкоди, а також, щоб не допустити у подальшому нанесення нових збитків територіальній громаді м. Львова, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накласти арешт на вказану земельну ділянку шляхом заборони її передачі або її частини у користування третім особам суб`єктам господарювання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,7457 га, прилеглу до земельної ділянки, на якій знаходиться майно, що перебуває на балансі ЗАТ «Львівський керамічний завод» і належить на праві власності територіальній громаді м. Львова, заборонивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), передавати зазначену ділянку або її частини у користування третім особам суб`єктам господарювання.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.