2АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/8510/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/692/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія судів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні 20 грудня 2017 року в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 24.10.2017 року за № 0004299, щодо
ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, з освітою середньо - технічною, одружений, на утриманні має доньку 2000 року народження, не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України та призначено покарання:
за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період випробувального терміну періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Питання з речовими доказами та судовими витратами вирішено, цивільний позов у кримінальному провадженні погашений у добровільному порядку у повному обсязі.
ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1ст. 187 КК України, за наступних обставин.
20.10.2014 приблизно о 05.45 год., знаходячись біля будинку № 99 по пр. Трубників у м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка йшла в сторону центральної прохідної ПАТ «НПТЗ» і в неї на передпліччі висіла жіноча сумка. Після чого у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , підійшовши зі спини до потерпілої ОСОБА_8 , з метою відкритого викрадення чужого майна з корисливих мотивів умисно, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, а саме: штовхнувши руками в спину, повалив потерпілу на землю та зняв сумку, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якій знаходився гаманець вартістю 100 грн з грошима в сумі 200 грн; мобільний телефон «Самсунг С3520» вартістю 700 грн, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС» (№ НОМЕР_1 ) вартістю 10 грн, на рахунку якої було 25 грн; окуляри вартістю 70 грн; пакет з ліками на загальну суму 100 грн, косметичка вартістю 50 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1 245 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Також, обвинувачений ОСОБА_6 24.10.2014 приблизно о 10.40 год., знаходячись біля КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР по вул. Альпова в м. Нікополі Дніпропетровської обл., побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка проходила біля вказаної лікарні. Після чого у нього виник умисел, направлений на напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння майном останньої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наздогнав потерпілу та умисно наніс один удар ззаду в область потилиці потерпілій ОСОБА_9 , від чого остання впала на асфальт, спричинивши їй, згідно висновку судово-медичної експертизи № 649 від 31.10.2014 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкіряної гематоми волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій, тобто застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілої. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи злочинні дії, діючи умисно з корисливих мотивів з правої руки потерпілої ОСОБА_9 зняв жіночу сумку вартістю 200 грн, в якій знаходилися гроші в сумі 130 грн; ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, ідентифікаційний код та паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 330 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення зник, викрадений розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, просить скасувати вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Вказує на те, що суд першої інстанції під час прийняття рішення про призначення ОСОБА_6 покарання, в порушення вимог закону належним чином не врахував, що обвинувачений вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності та бажання виправдати свої умисні дії вигадав версію про те, що він потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження не вчиняв та не бив її, однак дана версія під час досудового розслідування та судового розгляду свого документального та фактичного підтвердження не знайшли. Зазначене свідчить про відсутність у засудженого наміру твердо стати на шлях виправлення та перевиховання, вказує на бажання уникнути покарання за вчинений умисний злочин.
На думку прокурора судом не взято до уваги те, що обвинувачений вину визнав частково, характеристику обвинуваченого, а саме те, що він офіційного місця роботи не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на обліку у військовому комісаріаті не перебуває.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши суддю доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Вирок суду першої інстанції повинен відповідати встановленим ст. 370 КПК України загальним вимогам щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Відповідність наведеним вимогам включає в себе, зокрема, дотримання передбачених цим Кодексом норм процесуального права. Обґрунтованим вирок може вважатися лише за умови, якщо викладені в ньому висновки ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вирок суду повинен бути мотивованим та ґрунтуватися на об`єктивному з`ясуванні обставин, які мають істотне правове значення, шляхом аналізу поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів та висновків суду.
В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, в основу оскаржуваного вироку судом покладено, зокрема, ряд письмових доказів, які відповідно до журналу судового засідання і технічного запису процесу були предметом дослідження місцевого суду, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.10.2014 потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якої 20.10.2014 приблизно о 05-45 год. невідомий чоловік в районі буд. АДРЕСА_2 вихопив у неї сумку (а.к.п. 16-17); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2014, в ході якого свідок ОСОБА_10 з 4-ох фотознімків упізнала за фотографією ОСОБА_6 , як особу, котра 20.10.2014 продала йому мобільний телефон «Самсунг». Упізнає його за рисами обличчя, за кольором волосся, зачіскою (а.к.п. 32-33); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.10.2014 потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до якої 24.10.2014 приблизно о 10 год. невідома особа біля міської лікарні № 1 викрала у неї сумку, в якій знаходились її особисті речі (а.к.п. 42); висновок судово-медичної експертизи від 31.10.2014 № 649, відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкіряної гематоми волосяної частини голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій (згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів об такі предмети (а.к.п. 51-52); протокол огляду від 04.10.2014 жіночої сумки, яку надала для огляду ОСОБА_9 і пояснила, що саме цю сумку у неї викрав невідомий чоловік (а.к.п. 60-61); протокол проведення слідчого експерименту від 31.10.2014, в ході якого ОСОБА_6 розповів та показав як він скоював кримінальні правопорушення, з ДВД-диском до нього (а.к.п. 78-82); довідка про судимість ОСОБА_6 (а.к.п. 91); довідки щодо не перебування ОСОБА_6 у лікаря психіатра та нарколога (а.к.п. 94-95); характеристика обвинуваченого (а.к.п. 96).
Однак, апеляційним переглядом встановлено відсутність у матеріалах справи письмових джерел доказів, одержаних під час досудового розслідування й покладених в основу вироку, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором не заявлялось клопотання під час судового розгляду, щодо долучення до матеріалів кримінального провадження матеріалів досудового слідства, на які послався суд у вироку, тому в порушення вимог ч. 3 ст. 370 КПК України, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , був зроблений без безпосереднього дослідження матеріалів досудового слідства.
Крім того, як видно з супроводжувального листа, матеріали досудового слідства до апеляційного суду також не направлялися (а. к. п. 101).
Таким чином суд першої інстанції не зважив на відсутність у матеріалах кримінального провадження письмових джерел доказів, одержаних під час досудового розслідування й покладених в основу вироку.
Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції не перевіряв із процесуальних першоджерел доказів, які мають основоположне значення при ухвалені вироку та визначенні виду та розміру покарання.
Виходячи з наведеного, оскаржуваний вирок не може вважатися таким, що відповідає встановленим у ст. 370 КПК України вимогам обґрунтованості.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок суду першої інстанції постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене, усунути порушення, вказані в цій ухвалі, ретельно дослідити доводи апеляційної скарги, перевірити обставини, які впливають на призначення покарання й мають істотне значення для правової оцінки дій обвинуваченого, та прийняти обґрунтоване рішення.
З урахуванням наведеного, зазначені в апеляційній скарзі доводи прокурора підлягають ґрунтовній перевірці на підставі всієї сукупності поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів, та якщо суд першої інстанції прийде до висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_6 , то призначене йому судом покарання слід визнати таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через його м`якість.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року скасуванню, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 24.10.2014 року за № 0004299, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України - скасувати, призначити новий судовий розгляд.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4