ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4454/18
провадження № 1-кс/753/1365/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014,

В С Т А Н О В И В:
14.03.2018 р. слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт нежитлового приміщення, а саме нежилих приміщень №№1,2,3 ( групи приміщень №462) в літ.А, загальною площею 155, 1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 16578529, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 63) власником якого є ОСОБА_7 . На обґрунтування клопотання зазначила, що у ході досудового розслідування отримано достатні дані, які вказують на те, що нежитлові приміщення є об`єктом на який було спрямоване кримінальне правопорушення, зазначене майно визнано речовим доказом по справі, їх арешт необхідний для попередження його неправомірного відчуження.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000014, внесене до ЄРДР 31.01.2017р. за заявою ОСОБА_8 за фактом заволодіння шахрайським шляхом невстановленими особами нежилими приміщеннями №№1,2,3 ( групи приміщень №462) в літ.А, загальною площею 155,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.05.2006 р. належать ОСОБА_9 , за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході допиту в якості свідка ОСОБА_8 повідомила, що у власності її брата ОСОБА_9 перебувають нежитлові приміщення №№ 1,2,3 (група приміщень № НОМЕР_2 , секція Е (літера А), що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , які остання здавала в оренду, в інтересах ОСОБА_9 на підставі довіреності № 811 від 15.05.2015 р., яка дійсна до 15.05.2018 р., оскільки останній є громадянином Російської Федерації,

Так, ОСОБА_8 вказані приміщення здавала в оренду ОСОБА_10 , відповідно до договору найму (оренди) нерухомого майна від 17.05.2016 р. строком на два роки, оплата за оренду здійснюється не пізніше 20 числа кожного місяця. 26.12.2016р. ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_11 з приводу здійснення оплати за оренду приміщень на що останній повідомив, що вказані приміщення він не займає, пояснивши це тим, що приблизно в жовтні 2016 року невідомі йому раніше особи, які представились працівниками виконавчої служби виселили його з займаних приміщень та повідомили, що ОСОБА_8 начебто перебуває у місцях позбавлення волі, тому він не намагався зв`язатись з останньою. 27.12.2016р. ОСОБА_8 прибула до вказаних приміщень, де виявила сторонніх, раніше невідомих їй осіб, які повідомили, що орендують вказані приміщення, на підтвердження даного факту жодних документів не представили. В подальшому, цього ж дня за вказаною адресою приїхав чоловік, який представився ОСОБА_7 та повідомив, що є власником зазначених приміщень.

Також в ході досудового розслідування відібрано пояснення у ОСОБА_7 , який повідомив, що нежитлові приміщення №№ 1,2,3 (група приміщень №462, секція Е (літера А), загальною площею 155,1 кв. м., що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 він знайшов за допомогою послуг ріелтерської компанії назви якої він не пам`ятає та придбав у раніше невідомого ОСОБА_12 , який проживає у Івано-Франківській обл., Богородчанському р-ні. Солотин. 26.09.2016р. на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 1890 від 26.09.2016р., що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_13 . Також останній пояснив, що вказані приміщення ОСОБА_12 продавав на підставі договору купівлі продажу від 30.06.2016р. нежитлових приміщень, який ОСОБА_12 укладав з ОСОБА_9 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності за нежитловими приміщеннями №№ 1,2,3 (групи приміщень №462) в літ. А, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 155,1 кв. м., що розміщені за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано ОСОБА_7 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав пославшись на викладені у ньому обставини.

Представник потерпілого просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на його безпідставність, оскільки слідчим не доведено, необхідність арешту зазначеного майна та ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження доданих до клопотання, суд вважає клопотання обґрунтованим з таких підстав.

Досліджені в засіданні докази поза розумним сумнівом доводять існування обґрунтованої підозри у неправомірному заволодінні нежилими приміщеннями №№ 1,2,3 (групи приміщень №462) в літ. А, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 155,1 кв. м., що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 . яке вибуло із володіння потерпілого.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підставою арешту майна слідчий вказав забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом ч. 3 ст. 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

13.02.2018р. слідчий виніс постанову про визнання об`єктів нерухомого майна, нежилих приміщень №№1,2,3 ( групи приміщень №462) в літ. А, загальною площею 155, 1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , речовими доказами.

Суд вважає вищевказану постанову слідчого обґрунтованою, оскільки з огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини та предмет доказування у цьому кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що заявлені до арешту об`єкти нерухомого майна є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 , будучи власником заявлених до арешту нежилих приміщень, має реальну можливість вчинити дії щодо їх відчуження третім особам, суд вбачає підстави для їх арешту з метою забезпечення збереження речових доказів вважаючи такий захід забезпечення кримінального провадження розумним і співмірним його завданням.

Доводи представника щодо правомірності набуття ОСОБА_7 , права на заявлене до арешту майно у даному випадку не заслуговують на увагу, оскільки при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт, при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Керуючисьстаттями170, 172, 173, 176, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на нежилі приміщенння №№1,2,3 ( групи приміщень №462) в літ. А, загальною площею 155, 1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 16578529, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 63).

Заборонити здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нежилих приміщень №№1,2,3 (групи приміщень №462) в літ. А, загальною площею 155, 1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 16578529, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 63).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів дня проголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом того ж строку, з дня отримання її копії.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1