АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/344/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 638/1383/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року колегія судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 лютого 2018 рокупро відмову в накладенні арешту та винести нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучене під час огляду місця події від 30.01.2018 року майно: екскаватор-навантажувач фірми «JCB-2011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний код продукту «JCB3СХАРА02014232».
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
В ході досудового розслідування, під час огляду місця події за адресою: м. Харків, Рязанська, 24, а саме ділянки місцевості пам`ятника природи місцевого значення «Сажин Яр» було виявлено та вилучено екскаватор-навантажувач фірми «JCB-2011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний код продукту «JCB3СХАРА02014232». Документів щодо дозволу та проектної документації на проведення ремонтно-будівельних робіт, плана-схеми, свідоцтва про реєстрацію екскаватора-навантажувача та посвідчення водія уповноважені особи ПП «Будівельна фірма «Промтекс» не надали.
Приймаючи рішення про відмову в накладенні арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події, суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до протоколу огляду місця події від 30.01.2018 року огляд та вилучення вказаного екскаватору на підставі зареєстрованого кримінального провадження проведено слідчим Шевченківського ВП ОСОБА_8 , яка не включена до групи слідчих, тобто з перевищенням владних повноважень. Слідчим не доведено мети накладення арешту та наявність ризиків, зазначених в ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на вилучений, відповідно до протоколу огляду місця події екскаватор-навантажувач, оскільки слідчим, у клопотанні, не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження.
Склад злочину, передбачений ч ст. 356 КК України, не передбачає спеціальної конфіскації, оскільки не являється корупційним злочином, пов`язаним з неправомірною вигодою чи незаконним збагаченням. В клопотанні слідчий посилається на вимоги ст. 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Проте будь-яких підтверджень того, що вказане в клопотанні майно є речовими доказами не надав.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак прокурором, як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в засіданні апеляційного суду не доведено існування таких обставин, а клопотання слідчого в цій частині не відповідає вищезазначеним нормам закону.
Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та не доведено значення вилучення майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказ у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні.
Оскільки слідчим не надано суду доказів того, що вищевказане майно визнано речовим доказом, воно належить на праві власності особам, які не є підозрюваними, обвинуваченими чи засудженими, слідчим та прокурором не наведено обставин, за яких незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт екскаватора-навантажувач фірми «JCB-2011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », ідентифікаційний код продукту «JCB3СХАРА02014232»необхідно відмовити. За наведених вище обставин судова колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 оскільки вони не спростовують висновки ухвали слідчого судді і не підтвердженні належними доказами.
В матеріалах провадження відомості про заподіяння будь-якої шкоди будь-кому відсутні. Заподіяння значної шкоди є кваліфікуючою ознакою ст. 356 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для скасування або зміни ухвали слідчого судді, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 відхилити.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 лютого 2018 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-