Справа № 317/347/18
№/п 1-в/317/71/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - Громової І.Б.,

при секретарі - Капто Д.А.,

за участю прокурора - Погосяна К.А.,

представника виправної установи - Агаркіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачева Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіти не має, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення, в якому він вказав, що він відбуває покарання в ДУ «БВК (№99)», працює днювальним, активно приймає участь на будівництві, тому засуджений вважає, що він довів своє виправлення, просив суд звільнити його умовно достроково від призначеного покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання ОСОБА_1 , вважає, що він не довів свого виправлення.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» Агаркін В.В. також заперечував проти клопотання засудженого.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши думку представника адміністрації, засудженого, висновок прокурора, вважає клопотання засудженого таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

В характеристиці вказано, що ОСОБА_1 засуджений 28.10.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 187 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.03.2016 року відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року по 08.02.2016 рік з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 02.03.2015 року

Кінець строку: 26.03.2019 року

Засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.03.2015 року.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі допустив одне порушення вимог встановленого порядку тримання, яке виразилося у за навішуванні оглядового вікна, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Стягнення накладено до набуття вироком чинності. Заохочень не мав.

З 25.02.2016 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 14.10.2016 року проходив курс лікування при державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», порушень вимог встановленого порядку відбування покарання не допускав, стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника відділення СПС.

З 07.03.2017 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», допустив одне порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, яке виразилося у зберіганні заборонених предметів, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення зняте у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та виконання покладених обов`язків два рази заохочувався правами начальника установи та один раз правами начальника відділення СПС.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

На виробництві установи засуджений ОСОБА_1 не працевлаштований, вказане підтверджується довідкою про працевлаштування, яка була надана суду та матеріалами особової справи, а посилання засудженого на те, що він виконує роботу на безоплатній основі нічим не підтверджується.

Окрім цього, засуджений ОСОБА_1 за вироком суду має позов 31525,00 грн. але виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

Також в характеристиці вказано, що у відношенні до персоналу установи ОСОБА_1 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, з метою отримати від них поблажливість.

Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завжди здійснює за ними належний догляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, щоб ввести представників в оману.

Вказана поведінка засудженого свідчить про його бажання будь яким шляхом уникнути відбування покарання, а не про його виправлення.

Таким чином, суд констатує, що засуджений ОСОБА_1 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст.107, ст. 118 КВК України та розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1 оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: І.Б.Громова