Провадження по справі № 1-кс/522/2160/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016р. задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП в Одеській області про накладення арешту на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлового приміщення першого поверху № 504 загальною площею 189,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилається на той факт, що Департамент має на меті здійснювати подальше розпорядження нежитловим приміщенням першого поверху АДРЕСА_2 та враховуючи те, що арешт було накладено саме за ініціативою Департаменту, і наразі у такому арешті відпала потреба.

З огляду на викладене, представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 просить скасувати арешт в повному обсязі.

В судовому засіданні представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 підтримав вимоги викладені у клопотанні та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту майна, вказаного у клопотанні представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, заявника, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до висновку про наступне.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні з пояснень представника власника майна, прокурора та досліджених матеріалів встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000764 від 20.09.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що МП ТОВ "Картоплянки" чинять дії, спрямовані на вилучення з комунальної власності нежитлових приміщень, розташованих в м. Одеса за адресами: вул. Катерининська, 1; вул. Катерининська, 5; провулок Воронцовський, 8/11, шляхом надання до суду документів, достовірність яких викликає сумніви.

Встановлено, що 13 серпня 1999 року Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міськради було видано МП «Картопляники» у вигляді ТОВ патенти № 377, 378, 379 на право оренди приміщень, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Катерининська, 1; вул. Катерининська,5; АДРЕСА_3 терміном на 15 років. Нежитлове приміщення першого поверху, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 було надано МП «Картопляники» у вигляді ТОВ у строкове платне користування на підставі договору оренди № 63-Ц1 від 13.08.1999 року строком до 13.08.2014 року. Строк дії цього договору оренди не було пролонговано, однак приміщення, що було предметом договору оренди не було добровільно повернуто орендарю, що стало підставою для звернення Департаменту до суду.

Після звернення Департаменту до суду МП «Картопляники» у вигляді ТОВ звернувся з позовною заявою про визнання права власності на приміщення, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 на підставі акту прийому передачі комунального майна МП «Картопляники» у вигляді ТОВ від 30.04.1996 року. При цьому до 2014 року МП «Картопляники» у вигляді ТОВ сплачувало орендну плату за приміщення.

Згідно відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради встановлено, що в архівній справі щодо відчуження за договором купівлі-продажу від 29 березня 1996 року шляхом викупу за договором оренди цілісного майнового комплексу, відсутній акт передачі комунального майна від 30 квітня 1996 року, на який посилається МП «Картопляники» у вигляді ТОВ. Тому вказані обставини викликають сумніви у справжності акту передачі комунального майна від 30.04.1996 року.

Також, встановлено, що дані об`єкти не могли бути предметом купівлі продажу, оскільки рішеннями Одеського облвиконкому від 15.08.1985 р. № 480 та від 27.12.1991 р. № 167 дані об`єкти увійшли до переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення. Частина 4 статті 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», у редакції, чинній на момент укладення договору купівлі продажу, встановлює, що не можуть бути об`єктами малої приватизації будівлі, або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Станом на 14.12.2016 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада в особі Одеської міської ради зазначена в якості власника: нежилого приміщення першого поверху № 504 загальною площею 189,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016р. задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП в Одеській області про накладення арешту на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлове приміщення першого поверху № 504 загальною площею 189,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1.

Арешт було накладено обґрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту частини вказаного майна відпали, так як, відповідно до інформації прокурора в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000764, усі необхідні для кримінального провадження слідчі та процесуальні дії щодо арештованого майна, органом досудового розслідування на даний час виконані.

Крім того, згідно до інформації департаменту комунальної власності Одеської міської ради, департамент має на меті здійснювати подальше розпорядження нежитловим приміщенням першого поверху АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим відпала потреба в подальшому арешті майна.

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду представником Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 клопотання про зняття арешту відповідно до ст. 170, 174 КПК України, майно, зазначено у клопотанні ОСОБА_4 , не є належним об`єктом подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
З огляду на викладене суд приймає клопотання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 до розгляду та приходить до висновку що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.170, 173, 174, 309, 369 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_4 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016р. на майно територіальної громади в особі Одеської міської ради, а саме: нежитлового приміщення першого поверху № 504 загальною площею 189,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
08.02.2018