У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2017 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000598 від 19.06.2017 року про скасування арешту майна
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернуласься до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту з автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER» р/н НОМЕР_1 , який належить громадянці ОСОБА_3 , мотивуючи наступним.
23.06.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак, володілець майна, вважає, що необхідність у накладенні арешту на даний час відпала, оскільки проведені призначені авто-технічні та транспортно-трасологічні експертизи, тобто жодним чином пошкодити або змінити джерело доказі у кримінальному провадженні не можливо, крім того, вона у даному кримінальному провадженні не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого, тому варто скасувати накладений арешт.
У судовове засідання володілець майна ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутністю, вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Як встановлено в судовому засіданні, арешт на майно було накладено 23.06.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси в рамках розслідування кримінального провадження за №0000598 від 19.06.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення здійснення витрат повязаних з їх збереженням і пересиланням схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104" Про реалізацію окремих положень Кримінально процесуального кодексу України" , а саме п.32 фінансування витрат, повязаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.
Згідно з главою 21 Інструкції №34/15 зберігання автомобілів, мотоциклів та інших транспортних засобів, які використовувались як знаряддя злочину та були визнанемиречовими доказам, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, провадитьсяя за письмовим дорученням слідчого, прокурора, суду протягом досудового чи судового слідства відповідноми службами органів внутрішніх справ ( якщо вони не можуть бути передані на зберігання власнику, його родичам чи іншим особам, а також організаціям), керівники яких видають про це розписку, що приєднується до матеріалів справи. У розписці зазначається хто є відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин, подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не є доцільним, а тому обмеження особи володінням своїм майном не є об`єктивно необхідним.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином з урахуванням вище викладеного та практики Європейського суду з прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту з майна та повернення його володільцю.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309, 369 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000598 від 19.06.2017 року про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року, на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .
Зобовязати ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Одеської області видати автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без оплати вартості за зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання ДП МВС України «Інформ-Ресурси»№4, що розташований за адресою: Одеська обл., Любашівський район, смт Любашівка, вул. Завокзальна, 2, громадянки ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1