Ухвала
Іменем України
16 січня 2018 року

м. Київ
справа № 219/3172/17

провадження № 51-648 ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
6 грудня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга прокурора у якій останній порушує питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року вказану касаційну скаргу залишено без руху.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Згідно пункту 4 параграфу 3 Розділу 4 вказаного Закону касаційна скарга прокурора передана до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом.
11 січня 2018 року на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 грудня 2017 року прокурор подав нову касаційну скаргу у якій просить перевірити ухвалу апеляційного суду у касаційному порядку.
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 року
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 жовтня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він, у серпні 2014 року приблизно о 17 год. 00 хв. до часу вилучення працівниками міліції, а саме в період часу з 21 год. 15 хв. до 23 год. 15 хв. 21 лютий 2017 року, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно, незаконно прийняв на зберігання від особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у наслідок м`якості. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом повною мірою не враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. Крім того, на думку прокурора, судом не враховано значну кількість вилучених боєприпасів та вогнепальної зброї у засудженого, а також те, що вчинений ОСОБА_4 злочин має тривалий характер. В результаті чого, судом безпідставно звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України. У свою чергу, апеляційний суд, у порушення вимог ст. 419 КПК України, допущених порушень не усунув, та вирок місцевого суду залишив без зміни.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, а саме безпідставного звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на думку колегії суддів є непереконливими.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, судом, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, враховано конкретні обставини кримінального провадження. Так суд виходив з того, що засуджений раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, здійснює догляд за матір`ю похилого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання засудженому, судом визнано щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, які обтяжують покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, але за умови здійснення за ними контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації, на підставі статей 75, 76 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що звільнення засудженого від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України відповідає вимогам закону, а покарання, за своїм видом та розміром, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При розгляді апеляції прокурора, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 4 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3