Справа № 645/451/18
Провадження № 1-м/645/1/18
іменем України
23 лютого 2018 р. м. Харків
Судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25 травня 2016 року Лазаревським районним судом м. Сочі за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації до десяти років позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лазаревського районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації, за ознаками приготування до незаконного збуту наркотичних засобів в особливо великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою, коли злочин не було доведено до кінця з незалежних від цієї особи обставин, та призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму.

Міністерство юстиції України звернулося до Фрунзенського районного суду м. Харкова із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить визначити норми (статті, частини статей) Кримінального Кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнаний винним вказаним вище вироком суду Російської Федерації, та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_6 на підставі цього вироку.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, надав заяву про розгляд вказаного клопотання у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України та визначити норми Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнаний винним вироком Лазаревським районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вироку Лазаревського районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року та доданих до нього довідок установи виконання покарань, громадянин України ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 5 ст. 228-1 КК РФ (готування до незаконного збуту наркотичних засобів, в особливо великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою, коли злочин не було доведено до кінця, з незалежних від цієї особи обставин) до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Краснодарському краю». Початок строку 25.05.2016 року, кінець строку 30.03.2026 року. До строку відбуття покарання зараховано час утримання під вартою з 31 березня 2016 року по 24 травня 2016 року.

Відповідно до розпорядження Лазаревського районного суду м. Сочі вирок суду від 25 травня 2016 року набрав законної сили 07 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Остання відома адреса ОСОБА_6 в Україні АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

Враховуючи, що ОСОБА_6 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений, набрав чинності, строк покарання який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України, суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків:

- якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

- якщо строк покарання призначений вироком суду іноземної держави, є меншим ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Визначаючи строк позбавлення волі, суд приймає до уваги наступне:

На час вчинення злочину ОСОБА_6 санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачений строк покарання у вигляді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно ч. 1 ст. 14 КК України - готуванням до злочину є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення злочину, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 68 КК України за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" пунктом 6-1. - звернули увагу судів на особливості призначення покарання за вчинення готування до злочину або вчинення замаху на злочин. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 68 КК України у разі засудження особи за готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, а відповідно до частини 3 цієї ж статті у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК України, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК України у такому разі не потрібно.
Враховуючи, що максимальний строк покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 68 КК України, є меншим, ніж покарання, призначене вироком суду Російської Федерації, суд визначає максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки таке додаткове покарання вироком іноземної держави не призначалось.

З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Лазаревського районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 31 березня 2016 року по 24 травня 2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (зі змінами, внесеними відповідно до Закону № 838-VІІ від 26.11.2015 року) проводиться із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Зарахування строку перебування під вартою ОСОБА_6 з 31 березня 2016 року по 20 червня 2017 року, включно, здійснюється органом виконання покарань.

Керуючись ст.ст. 9 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 602, 610 КПК України, судова колегія
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Лазаревського районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести вирок Лазаревського районного суду м. Сочі від 25 травня 2016 року за ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації відносно ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 25 травня 2016 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 року по день ухвалення вироку суду, а саме 25 травня 2016 року, виходячи з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом семи діб органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3