Справа № 172/926/17
Провадження № 1-кп/172/141/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000418 від 30 червня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області, має середню технічну освіту, одружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В
ОСОБА_6 11 червня 2017 року приблизно о 13 годині 25 хвилин, знаходився на території безхазяйного домоволодіння по вул. Польова с. Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області де побачив ОСОБА_4 , який проходив повз вказаної території та повернув на вул. Польова. У цей час, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, у обвинуваченого виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вказаний злочинний намір та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_6 того ж дня близько 13 години 30 хвилин, наздогнав ОСОБА_4 по вул. Польова с. Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області, де, перебуваючи зі спини потерпілого накинув йому на шию мотузку, яку заздалегідь взяв із собою. Після чого здавив нею шию останньому та потримавши деякий час відпустив, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю та пояснив, що в той день він ішов до своєї матері по центральній вулиці с. Манвелівка та побачив як потерпілий наносив удари дітям. Пізніше, повертаючись від своєї матері в той же день він побачив ОСОБА_4 і зробив йому зауваження оскільки той раніше неодноразово ображав дітей та виражався нецензурною лайкою на дорослих, в тому числі і на нього. Щоб провчити ОСОБА_4 він накинув йому на шию мотузку, яка була у нього і утримуючи ще раз попередив про недопустимість неналежної поведінки. Коли потерпілий сказав, що більше не буде то відпустив його і той побіг по вулиці. У скоєному щиро кається.
Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого повністю підтверджена у судовому засіданні показаннями представника потерпілого та свідків.
Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснила суду, що з обвинуваченим відносини були нормальні, потерпілий є її сином, який має психічну хворобу, не обмежений судом у дієздатності, але не може повністю адекватно сприймати навколишнє середовище та реагувати на нього. 11 червня 2017 року вдень син прибіг додому переляканий та на шиї були тілесні ушкодження у вигляді почервоніння. З понеділка по четвер у нього був депресивний стан. Сказав, що його душив ОСОБА_6 . Знайшлися і свідки події. Обвинувачений спочатку все заперечував. У селі діти, знаючи, що син психічно хворий дражнять його, а він лише у відповідь захищається.
Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що в день події приїхав з сел. Васильківки додому та під`їхав до воріт свого двору. Відкриваючи ворота побачив на дорозі жителя села ОСОБА_8 та бачив ОСОБА_6 . Заїхав до двору та йшов закривати ворота коли побачив як потерпілий біг по дорозі та вдарився об ворота та побіг далі. Після того як він розвантажив авто, до нього підійшов ОСОБА_4 та повідомив, що його душив мотузкою ОСОБА_6 . На шиї потерпілого він бачив слід від удушення.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає потерпілого та обвинуваченого як жителів свого села. В той день вона працювала на власному городі. Бачила як по дорозі йшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розмовляючи між собою. З території занедбаного домоволодіння вибіг обвинувачений з мотузкою в руках та, підбігши ззаду до ОСОБА_4 , накинув йому на шию дану мотузку. Після цього ОСОБА_12 закричав та вирвався і побіг.
Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що обвинувачений є його родичем, а з потерпілим та його матір`ю він має дружні відносини. Того дня він ішов до свого дядька та його наздогнав ОСОБА_12 і вони пішли разом розмовляючи. На вулиці Польова з кущів вибіг ОСОБА_6 та накинув на шию потерпілого мотузку. Він сказав ОСОБА_6 щоб той припинив душити ОСОБА_4 та залишив його у спокої. Обвинувачений трохи подавивши шию потерпілого мотузкою відпустив, сказавши, щоб той ішов звідси. Ігор побіг додому та пізніше він бачив на його шиї слід від удушення. ОСОБА_4 постійно нецензурно висловлюється на адресу інших людей, в тому числі і своєї матері, кидається камінцями.
Окрім усних показань представника потерпілого та свідків вина обвинуваченого повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні такими письмовими доказами:
- витягом з кримінального провадження № 000418 відповідно до якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , який спричинив тілесні ушкодження її сину ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 1);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.06.2017 року ОСОБА_5 , яка повідомила про заподіяння її синові тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 9);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2017 року зі схемою та фототаблицею у ході якого свідок ОСОБА_9 розказала та показала механізм вчинення злочину ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 38-42);
- висновком судово-медичної експертизи № 110/88/2017р.-Е від 22.08.2017 року відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ссаден на шиї, які утворилися від дотично-ковзаючої дії предмету циліндричної форми, яким могла бути мотузка. По своєму характеру виявлені тілесні ушкодження у потерпілого відносяться до категорії легких та утворилися одночасно за деякий час до обстеження (т. 2 а.с. 44-45);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2017 року з фототаблицею під час якого потерпілий ОСОБА_4 показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 46-48);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_4 № 166/110-2017р./2017р. ОСОБА_13 від 29.08.2017 року відповідно до якого механізм, утворення, локалізація та кількість травмуючи дій вказаних під час проведення слідчого експерименту не суперечить виявленим при експертизі потерпілого (т. 2 а.с. 50-51);
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованому йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження в ході судового засідання, а його дії, що виразилися в умисному нанесенні потерпілому легких тілесних ушкоджень, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, повне визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора та потерпілого, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших правопорушень.
Крім того у підготовчому судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної її синові внаслідок вчинення злочину в сумі 70 000 гривень.

У судовому засіданні цивільний позивач свої вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач цивільний позов не визнав, вважав, що сума відшкодування значно завищена та потерпілий не поніс тих фізичних і душевних страждань, щоб можна було говорити про моральну шкоду. Просив у позові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Суд враховує, що пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до вимог чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дійсно потерпілий поніс певні страждання фізичного та морального характеру внаслідок вчинення відносно нього протиправних дій, що виразились у не обізнаності щодо умислу обвинуваченого та сприйняття зі всією серйозністю загрози своєму життю та здоров`ю.
Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, суд вважає, що вимоги позивача в розмірі 70 000 гривень значно завищені, а тому не відповідають вимогам розумності та справедливості. З урахуванням матеріалів справи суд вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди потерпілому в сумі однієї тисячі гривень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне присудити з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі, яка встановлена чинним законодавством за подання до суду позову немайнового характеру, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, ст. 23 ЦК України, ст. 88 ЦПК України суд,-
У Х В А Л И В
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000 (одну тисячу) гривень як відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1