Дата документу Справа № 334/127/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1282/17
Єдиний унікальний № 334/127/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006289 та за № 0001085, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт Леніно АР Крим, громадянина України, одруженого, має середню освіту, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.01.2001 року Ленiнським районним судом АРК за ч.3 ст. 87 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу у розмiрi 340 грн. На пiдставi ст. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 2 роки;

- 05.11.2001 року Ленiнським районним судом АРК за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На пiдставi ч.3 ст. 42 КК України (1960 року), не відбуту частину покарання за вироком 29.01.2001 року Ленiнського районного суду АРК приєднано i визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та 6 місяців. Звільнився 02.09.2002 року умовно - достроково, не відбута частина покарання 1 рік 5 місяців та 18 днів;

- 14.03.2003 року Ленiнським районним судом АРК за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ст. 70,71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років, частково приєднано покарання за вироком від 05.11.2011 року Ленiнського районного суду АРК. Звільнився 26.12.2008 року по відбуттю строку покарання;

- 20.07.2010 року Ленiнським районним судом АРК за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнився 20.07.2011 року по відбуттю строку покарання;

- 30.08.2012 року Ленiнським районним судом АРК за ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та 3 мiсяцi. Звільнився 18.12.2015 року по відбуттю строку покарання;

- 28.03.2016 року Ленiнським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 020 гривень. Штраф не сплачено. 12.12.2016 року вирок скасовано у зв`язку з невиконанням угоди про визнання винуватості;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 309 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили - залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислюється з 21.04.2017 року. Строк перебування під вартою з 21.04.2017 року по 29.05.2017 року зараховано у відбутий строк покарання. Враховуючи положення ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.04.2017 року по 29.05.2017 року до дня винесення вироку 39 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На відшкодування заподіяної шкоди стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 - 1940 грн. та на користь ОСОБА_10 - 2500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на проведення експертного дослідження на загальну суму 460,80 грн.

Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом вироку, 18.10.2016 року в нічний час доби, ОСОБА_8 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно, проходячи по АДРЕСА_2 , помітив будинок АДРЕСА_3 , свiтло у вiкнах якого було вимкнено. В цей момент у нього виник злочинний план на вчинення крадiжки майна з вказаного будинку, реалiзовуючи який, він впевнившись, що за його дiями ніхто не спостерiгає, проник на територiю будинку через паркан, пiсля чого, прослiдував до примiщення сараю, в який проник через вiкно, що знаходилось в заднiй стiнцi будiвлi. Знаходячись в примiщеннi сараю ОСОБА_8 викрав майно, яке належить потерпiлiй ОСОБА_11 на загальну суму 2090 гривень.

Kpiм того, 29.10.2016 року приблизно о 01:00 годинi, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивiв, дiючи умисно, проходячи по вулицi Наливайко в АДРЕСА_4 , свiтло у вікнах якого було вимкнено. В цей момент у нього виник злочинний план на вчинення крадiжки майна з вказаного будинку, реалiзовуючи який, він впевнившись, що за його дiями ніхто не спостерiгає, проник на територiю будинку через паркан, пiсля чого, прослiдував до примiщення сараю, в який проник через незакритi дверi. Знаходячись в примiщеннi сараю ОСОБА_8 таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , загальна вартість якого складає 2 500 гривень.

Крім того, 04.02.2016 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись на ринку «Анголенко» по вул. Дзержинського, 1 в м. Запорiжжi, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого особливо небезпечний наркотичний засiб канабіс (марихуану), який став незаконно зберiгати при собi без мети збуту, для особистого вживания.

Пicля чого, ОСОБА_8 , незаконно зберiгаючи при собi придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засiб, незаконно перевiз його у громадському транспортi до зупинки «ЗСТО» по вул. Рельєфнiй в м. Запорiжжi, де близько 21 год. 20 хв. в ходi огляду мiсця подiї, проведеного поблизу будинку № 2-А по вул. Рельєфнiй в м. Запорiжжя, спiвробiтниками полiцiї, у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено полiмерний пакет, який мiстив суху подрiбнену речовину рослинного походжения сiро-зеленого кольору масою 8,870 г., маса якого в пepepaхунку на суху речовину складає 8,625 г, що є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс (марихуана), обiг якого заборонено.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , оскаржує вирок суду першої інстанції, виключно в частині призначеного покарання. Апелянт просить врахувати, що з моменту затримання і на протязі всього слідства і суду ОСОБА_8 щиро покаявся, визнав свою провину, активно співпрацював зі слідством. Також апелянт просить врахувати, що ОСОБА_8 на момент скоєння правопорушень не знаходився на іспитовому терміні, має сім`ю, 5-ти річну дитину і є її єдиним годувальником. Адвокат ОСОБА_7 вважає, що виправлення його підзахисного можливе без фактичного відбування покарання у виді позбавлення волі. На підставі викладеного, просить змінити вирок і призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. Зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання час тримання під вартою з розрахунку 1 день знаходження під вартою за 2 дні позбавлення волі з 21.04.2017 року до останнього дня дії даної редакції закону, включно.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю визнав себе винними, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.
Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень у вироку суду, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного закону.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості. Судом також враховано характер і ступінь суспільної небезпеки, а також сукупність фактичних обставин, які характеризують особу обвинуваченого.
При призначені покарання ОСОБА_8 суд врахував його щире каяття, його ставлення до злочинів, особу обвинуваченого.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Також, судом враховані інші відомості, що характеризують особу винного, наявність судимостей за вчинення злочинів проти власності, на обліку у психолога та нарколога не перебуває.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин які пом`якшують і відсутність обставин, що обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів захисника обвинуваченого, наведених в апеляційній скарзі, не знижують ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінальних правопорушень, що свідчить про суспільну небезпеку його особи. Таким чином, підстав для пом`якшення призначеного покарання, яке судом було призначено в мінімальних межах передбачених санкціями, ч.3 ст. 185 та ч.1 ст.309 КК України, немає.

Обставини, на які послався апелянт в апеляційній скарзі як на підстави для пом`якшення призначеного покарання, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання, вважати їх обставинами, що можуть бути повторно застосовані для зменшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 знаходиться 5-річна дитина, жодними доказами та матеріалами справи не підтверджено.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів також вважає, що суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі, межі якого визначив, керуючись вимогами ст.65 КК України. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому покарання, яке є мінімальним, і призначити більш м`яке покарання, колегія суддів не знаходить, оскільки в апеляційній скарзі не ставилось питання про застосування положення ст.69 КК України.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Остаточне покарання за сукупністю вироків також призначено із дотримання вимог матеріального закону.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України суд апеляційної інстанції зараховує в строк покарання ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 30.05.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2017 року, відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення з 30.05.2017 року по 20.06.2017 року в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4