УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25. 10. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві клопотання ОСОБА_3 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005025 від 09. 05. 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0005025 від 09. 05. 2017 року.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт накладений на майно та документи, а саме автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 (української реєстрації) синього кольору, номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від замка запалювання, вилучених під час огляду місця події, який мав місце 08.05.2017 за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 43.

Заявник в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених у клопотанні та просив слідчого суддю про задоволення клопотання.

Слідчий Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження №0005025 від 09. 05. 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 31. 05. 2017 року у справі №760/8070/17 накладено арешт на автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 .

Заявник обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання посилався на те, що арешт на автомобіль було накладено з метою проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні. Вказував на те, що на даний час необхідна експертиза у кримінальному провадженні проведена, і відповідно до вказаної експертизи номер кузова автомобіля змінам не піддавався. В зв`язку із зазначеним заявник вважає, що на даний час відсутні підстави для арешту майна та просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Так вбачається, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що 08.05.2017 до управління поліції надійшов рапорт інспектора роти №9 батальйону №3 ЕУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про те, що в ході патрулювання за адресою м. Київ, вул. В. Гетьмана, 43, за порушення ПДР України був зупинений автомобіль «BMW», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Орган досудового розслідування вважає, що зазначений в свідоцтві про реєстрацію даного автомобіля номер кузова не відповідає номеру кузова самого автомобіля.

Згідно протоколу огляду місця події від 08.05.2017 виявлено та вилучено вказаний автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Вбачається, що за документами, автомобіль належить ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали слідчого судді від 31. 05. 2017 року, вбачається що клопотання про накладення арешту обґрунтовано тим, що у органа досудового розслідування наявні підстави вважати, що зазначене свідоцтво має ознаки підробки, а тому для проведення експертизи постала необхідність в накладенні арешту на вказане майно.

Постановою слідчого ОСОБА_6 від 12. 05. 2017 року автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0005025 від 09. 05. 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1