Справа № 356/1084/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1342/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.12.2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Носівка Чернігівської області, громадянину України, освіта середня, неодруженому, раніше судимому: 30.05.2000 року за ст. 94, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 23.02.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
До Березанського міського суду Київської області надійшло спільне клопотання в.о. начальника Державної установи "Березанська виправна колонія (№ 95)" ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року у задоволенні зазначеного вище клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання було відмовлено.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що факт залучення ОСОБА_7 до робіт з господарського обслуговування установи виконання покарань на посаді днювального відділення СПС № 9 у співвідношенні з його ставленням до праці за увесь відбутий термін покарання, є недостатнім та не дає підстави вважати, що ОСОБА_7 як особистість повною мірою виправився. Всі обставини в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 до теперішнього часу не проявив себе як особа, що довела своє перевиховання та виправлення, отже, підстави для задоволення клопотання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 , відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час відбування покарання довів своє виправлення, має два заохочення, закінчив професійно-технічне училище при БВК №95 за спеціальністю зварювальника, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 23.02.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Строк покарання засудженого ОСОБА_7 рахується з 18.12.2015 року, кінець строку покарання - 11.09.2018 року, тобто засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання 11.09.2017 року.

Як вбачається з характеристики, засуджений ОСОБА_7 з 21.04.2016 року відбуває покарання у Березанській виправній колонії № 95. За період перебування в колонії засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Має 2 заохочення, по відношенню до інших не конфліктний, з персоналом ввічливий. Працевлаштований на відділення СПС №9 днювальним. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, виконує роботи із самообслуговування. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із рідними зв`язки підтримує. Перебуває на профілактичному обліку установи як «особа, відторгнута загалом засуджених», виконавчих листів не має.
Також, як вбачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції представник БВК № 95 підтримав подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів справи підставою для відмови в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання стало те, що ОСОБА_7 до теперішнього часу не проявив себе як особа, що довела своє перевиховання та виправлення. Проте, судом першої інстанції не враховано того, що ОСОБА_7 за час відбування покарання жодних стягнень не мав, має позитивну характеристику та закінчив професійно-технічне училище при БВК №95 за спеціальністю зварювальника.
Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 є передчасними. Як вбачається з характеристики начальника БВК № 95, ОСОБА_7 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Виходячи з вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне клопотання в.о. начальника Державної установи "Березанська виправна колонія (№ 95)" ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи "Березанська виправна колонія (№ 95)" ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою спільне клопотання в.о. начальника Державної установи "Березанська виправна колонія (№ 95)" ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Березанського міськвиконкому ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання - задовольнити.
ОСОБА_7 звільнити умовно-достроково від покарання, призначеного вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2016 року, на 8 місяців 24 дні.

Суддя: Суддя: Суддя: