У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю: прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000487 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 535 грн 98 коп. витрат на проведення експертиз.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, в серпні 1994 року під час прибирання в сейфі, який залишився йому в спадок від батька, в буд. АДРЕСА_1 знайшов 21 патрон до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм, що є бойовими припасами, тобто незаконно придбав їх і зберігав за тією ж адресою до 14 грудня 2015 року, коли їх вилучили працівники поліції.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за відсутності в його діях складу злочину. Зазначає про відсутність в провадженні допустимих доказів вчинення засудженим інкримінованого йому злочину, помилковість незастосування положень КК України 1960 року при кваліфікації дій останнього та безпідставність неврахування положень ст. 48 цього ж Кодексу. Також посилається на незаконність проведеного 14 грудня 2015 року обшуку в домоволодінні засудженого, в результаті чого було вилучено боєприпаси, у незаконному придбанні та зберіганні яких обвинуваться ОСОБА_7 .Суди першої та апеляційної інстанцій, визнавши законним проведення цих слідчих дій без наявності відповідної ухвали слідчого судді, не зазначили, якими нормами закону вони керувалися.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу захисника і вважав за необхідне скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 та направити провадження на новий апеляційний розгляд, захисника та засудженого, які підтримали касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 419 КПК України передбачено, що в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати та співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвала, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді цього провадження не дотримався зазначених вимог закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, місцевий суд обґрунтував показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними протоколу огляду місця події від 14.12.2015 року (відповідно до якого в домоволодінні ОСОБА_7 було виявлено та вилучено 24 предмети, схожі на набої до нарізної вогнепальної зброї), висновків судово-балістичної та додаткової судово-балістичної експертиз (відповідно до яких 21 патрон, вилучений 14.12.2015 року під час огляду місця події в домоволодінні ОСОБА_7 , є бойовими припасами до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм, придатними для стрільби, а інші 3 патрони до категорії боєприпасів не відносяться), довідки Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області (відповідно до якої дозвіл на придбання мисливської нарізної зброї та бойових припасів ОСОБА_7 не видавався),
Не погодившись з висновками місцевого суду, засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, порушували питання про скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за відсутності в його діях складу злочину. При цьому, зокрема, вказували на безпідставність визнання допустимими ряду доказів, покладених в основу обвинувального вироку, отриманих в результаті незаконно проведеного 14 грудня 2015 року обшуку в домоволодінні засудженого (без наявності відповідної ухвали слідчого судді).
Апеляційний суд, залишаючи без задоволення цю апеляційну скаргу, усупереч вимогам ст. 419 КПК України належним чином не мотивував своєї ухвали, не навів ґрунтовного аналізу доводів поданої скарги, не співставив наявні у провадженні докази, надав відповіді не на всі посилання апелянтів. Так, суд апеляційної інстанції, обмежившись загальним формулюванням про законність проведених 14 грудня 2015 року в домоволодінні засудженого слідчих дій, не врахував положень ст.ст. 234, 237 КПК України (відповідно до яких огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді, якою надається дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення), а також те, що добровільна згода засудженого на доступ до житла, не звільняла орган досудового слідства від обов`язку невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення огляду до слідчого судді, не спростував доводів засудженого та захисника про відсутність відповідної ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим докази, отримані під час проведення цих слідчих дій є недопустимими.
Отже апеляційний суд належним чином не розглянув доводи засудженого та його захисника, не спростував їх і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 не можна визнати законною й обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
При новому апеляційному розгляді слід виконати всі вимоги чинного законодавства, перевірити всі доводи, наведені в апеляційній скарзі засудженого та його захисника, а також інші доводи, викладені в касаційній скарзі, та постановити рішення, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3