АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/41/18 Справа № 202/1878/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0001720 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра (м. Дніпропетровськ), громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

- 03 березня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2, ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
За вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарння у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням,та призначено йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_6 продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирок Бабушкінського районнго суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Вирішено питанння стосовно процесуальних витрат.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині призначеного покарання вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2015 року з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та штрафу у розмірі 850 грн., вказані покарання виконувати самостійно.

В інший частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його дій, посилається неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Зазначає, що судом першої інстанції не зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України 22 липня 2016 року, тобто у період відбуття основного покарання визначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2015 року.

Втім суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 71 КК України не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 засуджено за те, що він, 22 липня 2016 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Косіора №34-а, побачив раніше незнайомого ОСОБА_8 , у якого на шиї був золотий ланцюжок. В цей момент у ОСОБА_6 повторно виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з саме зазначеного золотого ланцюжка.

Реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , 22 липня 2016 року, приблизно о 19 годині, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та шляхом ривку, своєю рукою зірвав з шиї останнього золотий ланцюжок. Після цього, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, тримавши змогу розпоряджатись ним на власний розсуд.

В ході апеляційного розгляду прокурор, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні та вважав вирок суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про юридичну кваліфікацію їх дій є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами, належно оцінені та викладені у вироку, ніким з учасників судового процесу не оспорюються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але вправі вийти за межи апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку суду зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до обвинувального акту потерпілому ОСОБА_8 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 18 345,04 (вісімнадцять тисяч триста сорок п`ять 04 копійки) гривень.
При ухваленні вироку судом першої інстанції у вироку суду не було зазначено розмір майнової шкоди спричиненої потерпілому.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав як потерпілого так і обвинуваченого, у тому числі права на захист.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції лише у двох випадках: 1) якщо про їх дослідження учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, або 2) якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За таких обставин апеляційний суд виходячи з вимог статей 7 і 9 КПК України не вправі встановлювати і доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.

Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що допущене місцевим судом недотримання встановленої законом процедури судового розгляду, зокрема, безпідставне застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставою для скасування вироку у повному обсязі з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, в тому числі й доводи обвинуваченої, що викладені в її скаргах, та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів судової палати,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4