АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1781/17 Справа № 172/276/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000100 від 09 березня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз

15 лютого 2016 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року ОСОБА_7 визнано винниму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, приєднано покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 176,20 грн. судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 14 лютого 2016 року близько 18 години, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , в процесі розмови з ОСОБА_8 , помітив у нього мобільний телефон «Nomi I 182» та без застосування насильства, відкрито, шляхом ривка вихопив з рук ОСОБА_8 належний йому вищевказаний мобільний телефон чорного кольору на дві сім-карти, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи складає 891,80 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора «МТС», вартість якої становить 10,00 грн. та сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартість якої складає 10,00 грн., після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 911,80 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Зазначив, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , застосував положення ст.71 КК України, що призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, а в решті вважав за необхідне вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечував і сам обвинувачений, оскільки надав згоду про розгляд справи в суді першої інстанції в порядку ст. 349 КПК України.

Отже, суд дав правильну оцінку доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікував за ч.2 ст.186 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального правопорушення в межах вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо після постановления вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановления попереднього вироку, у цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Злочин, за який ОСОБА_7 засуджено вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2017 року, він вчинив 14.02.2016 року, тобто до постановлення вироку у першій справі.

Втім, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , застосував положення ст. 71 КК України, що призвело до неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, заслуговують на увагу, а тому на підставі ст. 409 КПК України вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним призначенням покарання.

Керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Вимоги апеляційної скарги прокурора -задовольнити частково.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 ,в частині призначеного йому покарання, - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України виконувати самостійно.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді: