Справа № 135/835/17
Провадження № 1-кп/135/100/17
ВИРОК
іменем України

06.10.2017 року Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000184, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ангер, республіки Узбекистан, жителя АДРЕСА_1 , татарина, громадянина України, військовозобов`язаного, непрацюючого, із повною середньо освітою, одруженого, раніше судимого, востаннє:

-07.12.2012 року Ялтинським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На ОСОБА_4 , під час відбування покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.15, ч.2 п.9 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, протягом одного року накладалося дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу, яке ніким не оскаржене та не скасоване, а саме: 28.02.2017 року правами начальника державної установи Ладижинська ВК (№39) ОСОБА_4 переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць за порушення локалізації, яке ніким не оскаржене та не скасоване.

06.06.2017 року правами комісії державної установи Ладижинська ВК (№39) ОСОБА_4 переведено до приміщення ДІЗО строком на 3 доби за порушення правил поведінки. Проте ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Так, 08.06.2017 року близько 09 год. 40 хв. начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи «Ладижинська ВК (№39)», яка розташована у Вінницькій області, м. Ладижин, с. Губник, вул. Гранітна 15, капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 , разом із черговим помічником начальника установи капітаном внутрішньої служби ОСОБА_7 та молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки сержантом внутрішньої служби ОСОБА_8 здійснювався обхід ДІЗО, згідно Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених Міністерством Юстиції України №1656/26433 від 30.12.2014 року, з метою перевірки дотримання засудженими встановлених норм порядку відбування покарань. Біля 09 год. 40 хв. відчинено та перевірено камеру №3 ДІЗО, в якій утримувався засуджений ОСОБА_4 .. Зайшовши до камери, працівниками адміністрації проведено огляд та встановлено, що дана камера знаходиться в неохайному вигляді і в ній не здійснювалось вологе прибирання, а також засуджений був одягнений у одяг невстановленого зразка.

Згідно графіку чергувань державної утанови «Ладижинська ВК (№39), ОСОБА_4 08.06.2017 року був черговим по камері №3 ДІЗО. ОСОБА_6 відповідно до розділу 3 Правил, засудженому ОСОБА_4 поставлено законну вимогу здійснити вологе прибирання камери та одягнути форму встановленого зразка. Проте засуджений ОСОБА_4 відреагував негативно, висловлюючи своє невдоволення у відкритій зухвалій формі, категорично відмовився виконати законну вимогу. Після цього, ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені розділом 3 Правил, попереджено про кримінальну відповідальність передбачену ст. 391 КК України. Роз`яснивши засудженому його права та обов`язки, працівники адміністрації пішли перевіряти інші камери ДІЗО.

Цього ж дня о 10 год. 00 хв. працівники адміністрації повторно зайшли до камери №3 ДІЗО, в якій утримувався засуджений ОСОБА_4 та виявили, що поставленні законні вимоги не було виконано, у зв`язку з чим ОСОБА_6 повторно поставлено засудженому ОСОБА_4 законну вимогу здійснити вологе прибирання камери та одягнути одяг встановленого зразка. Проте засуджений ОСОБА_4 відреагував негативно, категорично відмовився виконати законну вимогу представника виправної установи, хоча був зобов`язаний і міг це зробити, але умисно не виконав вищевказану вимогу, незважаючи на попередження щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні злочину визнав повністю. Показав, що дійсно 08.06.2017 року відмовився здійснити вологе прибирання та виконати законні вимоги працівників адміністрації. Того дня зранку в нього боліла голова, тому був поганий настрій. Його попереджали про кримінальну відповідальність та наслідки невиконання законної вимоги. Однак, він відмовився прибирати та виконати законну вимогу тому, що в нього був поганий настрій, хоча міг за станом здоров прибирати. Зранку в цей день підлогу не мив, не прибирав.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, будучи підданим протягом року за порушення вимог режиму відбування покарання стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, а тому ці дії кваліфікує за ст. 391 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем відбування покарання характеризується негативно, неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі, в розмірі, ближчому до мінімального, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за даним вироком. Оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Ялтинського міського суду АР Крим від 07.12.2012 року, невідбута частина покарання за яким становить 8 років 8 місяців 1 день позбавлення волі, враховуючи те, що з характеристики по особовій справі засудженого видно, що кінець строку відбування покарання 07.06.2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, призначене за попереднім вироком, підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік три місяці.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ялтинського міського суду АР Крим від 07.12.2012 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком вісім років десять місяців з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання рахувати з 06.10.2017 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: