АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 636/1044/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1917/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2016 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 08.03.2017 року, приблизно о 15-00 годині, (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та приміщення. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом наживи та незаконного збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_8 , впевнившись у тому, що його злочинні дії не будуть помічені потерпілим або сторонніми особами, завідомо знаючи, що на території домоволодіння нікого немає, таємно з тильної сторони проник до домоволодіння, що належить потерпілому ОСОБА_9 . Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 таємно з території домоволодіння викрав кабель ПВС 2x2,5 довжиною 100 метрів, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №1260 від 15.03.2017 року вартістю 524 грн. Після цього ОСОБА_8 через незачинені двері проник до приміщення господарської будівлі, яка знаходиться на території домоволодіння, звідки таємно викрав дриль «ИЭ-1022», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №1260 від 15.03.2017 року вартістю 683,33 грн. та кутову шліфувальну машину ТМ «Makita» модель «GА9020S», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи за №1260 від 15.03.2017 року вартістю 2 182,13 грн.
Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3 389,46 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити йому менш суворе покарання із застосуванням ст.69 КК України. В обґрунтування посилається на те, що вину він визнав у повному обсязі, матеріальні збитки відшкодував та потерпілий претензій до нього не має.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини вчинення злочину та його шкідливі наслідки.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин судом визнано щире каяття обвинуваченого.
Доводи ОСОБА_8 про неврахування судом іншої пом`якшуючої обставини- добровільного відшкодування завданого збитку колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, в тексті вироку суд першої інстанції мотивував зазначене рішення, виходячи із того, що ані обвинувачений, ані його близькі та родичі добровільно збитки потерпілому ОСОБА_9 не відшкодовували, а викрадене майно було передано органами досудового слідства на відповідальне зберігання як речові докази. Саме тому, не заявляючи матеріальних претензій до обвинуваченого, потерпілий просив суд призначити обвинуваченому більш суворе покарання( а.с.42).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі. Підстав вважати явно ннесправедоивим призначене обвинуваченому покарання у межах, встановлених санкцією ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів не знаходить.
Призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд правильно врахував, що вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03. 2016 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, але вчинив новий злочин в період іспитового строку. Тому, застосувавши принцип часткового приєднання покарань за сукупністю вироків, суд призначив остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на 4 роки 3 місяці.
Підстав вважати явно несправедливим остаточне покарання за сукупністю злочинів колегія суддів також не знаходить.
Колегія суддів вважає необхідним у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в ред.. 26.11.2015 року) зарахувати час перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 із 27.03.2017 року по 20.06.2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року до 5.09.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення. Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 22 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України ( в ред.. 26.11.2015 року)зарахувати час перебування під вартою ОСОБА_8 із 27.03.2017 року по 20.06.2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , а з 21.06.2017 року до 05.09.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий- Судді -