АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 658/1533/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1 ,
Номер провадження: 11-кп/791/118/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0002672 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20.10.2017 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки. У відповідності з ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно з п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язаний періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирішено питання про судові витрати.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2 935 грн 19 коп., моральну шкоду в сумі 35 000 грн. В решті інших позовних вимог відмовлено.
Суд встановив, що ОСОБА_7 28.11.2016 року, приблизно о 09.30 год, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вулиці Мелітопольській в м. Каховка, знаходячись біля будівлі АТП, розташованого на вказаній вулиці, не врахував дорожньої обстановки, яка склалася, і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка в момент наїзду перетинала проїзну частину дороги в межах розташування пішохідного переходу, внаслідок чого ОСОБА_9 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.03.2017 року відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я; а також струсу головного мозку, забитої рани на голові, які відповідно до вищенаведеної судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи від 03.04.2017 року у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля марки «Daewoo Nexia» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.4, п.18.4 Правил дорожнього руху України, оскільки мав технічну можливість попередити виникнення ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху.
Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням з боку водія ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, а саме:
?п.2.3-б відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;
?п. 12.4. - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;
?п.18.4 згідно з яким, якщо перед регульованим пішохідним переходом зменшує швидкість або зупиняється транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, і можуть продовжувати рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та цивільного позову, виключити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, посилаючись на те, що суд, призначивши таке покарання фактично позбавив обвинуваченого, який працює таксистом, можливості відшкодування заподіяної злочином шкоди, поставив під загрозу існування ОСОБА_7 та його сім`ї. Крім того, просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову. Стягнути з ПрАТ «Страхова група ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, заподіяну злочином в сумі 2935 грн. 19 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., в решті позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційних вимог в цій частині посилається на те, що саме страхова компанія є належним відповідачем за цими позовними вимогами.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином дотримано.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, визнання своєї провини й щире каяття, а також той факт, що він раніше не судимий, і на підставі цього дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнення ОСОБА_7 від основного покарання з випробуванням.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про можливість виправлення ОСОБА_7 без призначення додаткового покарання та попередження вчинення ним нових злочинів безпідставними, оскільки характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, конкретна обстановка його вчинення, а саме здійснення наїзду на потерпілу у світлу пору доби, на пішохідному переході, порушення водієм одночасно декількох положень Правил дорожнього руху, свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього додаткового виду покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Посилання в апеляційній скарзі на поставлення судом через застосування додаткового покарання під загрозу існування ОСОБА_7 та його сім`ї є вочевидь безпідставним, оскільки вказане обмеження передбачене державою як примусовий захід, спрямований на запобігання аналогічних злочинів, застосовуючи який суд діяв у спосіб, передбачений законом.
Крім того, апелянтом не надано жодних доказів того, що робота ОСОБА_7 пов`язана будь-яким чином з керуванням транспортними засобами. Натомість в матеріалах провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_7 не працює.
Виходячи з того, що додаткове покарання має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому додаткове покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому апеляційні вимоги захисника в цій частині задоволенню не підлягають.
Що стосується доводів захисника про безпідставне визначення судом розміру матеріальної шкоди, яка, на думку апелянта, жодним доказом не підтверджена, колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до заяви потерпілої від 22.05.2017 року (а.п. 17), остання до початку судового розгляду доповнила позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вимогою відшкодувати заподіяну злочином матеріальну шкоду в сумі 2935 грн., яку складають витрати на лікування. На обґрунтування вказаних витрат потерпілою надані оригінали чеків на придбання ліків (а.п. 18-19), виписку з медичної карти стаціонарного хворого про призначення лікування (а.п. 20-23), що спростовує доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині.
Оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову, колегія суддів виходить з наступного.
Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована полісом/договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АЕ/8536101, укладеним між ОСОБА_11 та ПрАТ «Страхова група «ТАС». За умовами договору, ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану здоров`ю умовами договору був встановлений на рівні 200 000,00 гривень.
Відповідно до положення ст.33, 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_7 не повідомив ПрАТ «Страхова група «ТАС» про страховий випадок, який стався внаслідок ДТП 28.11.2016 року.
Протилежні доводи апелянта жодним доказом не підтверджені.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність, якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування, у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.
В судовому засіданні ОСОБА_7 не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди в повному обсязі, а моральної шкоди в мінімальному розмірах.
За таких обставин, витрати, пов`язані із лікуванням потерпілої в сумі 2 935 грн 19 коп. обґрунтовано стягнуті судом з ОСОБА_7 .
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 було заподіяно фізичний біль, вона вимушена була тривалий час лікуватися і витрачати додаткові зусилля для відновлення звичайного стану її життя.
При цьому, суд врахував поведінку обвинуваченого, який не зважаючи на похилий вік потерпілої, жодним чином, з моменту скоєння злочину не вживав заходів щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.
Виходячи з вимог розумності та справедливості, суд обґрунтовано присудив до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином 35 000 грн. та відмовив у решті заявлених вимог.
Доводи апелянта про необхідність стягнення моральної шкоди зі страховика, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки відшкодування страховиком моральної шкоди не передбачено відповідним полісом/договором страхування, укладеним між страховою компанією та власником транспортного засобу «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.
З наведених підстав, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20.10.2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2