Номер провадження: 11-сс/785/428/16
Номер справи місцевого суду: 521/832/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду клопотання в інтересах ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 28.01.2016 року,-

встановив:

Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000232 від 20.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одеса ОСОБА_9 погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, по вищевказаному кримінальному провадженню та накладено арешт на автомобіль «Peugeot», білого кольору, р/н НОМЕР_1 , який за наявною інформацією, зареєстрований за ОСОБА_10 .

На вказану ухвалу, 29.03.2016 року адвокатом ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 28.01.2016 року.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_8 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та просив його задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи клопотання; апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги захисника особи, процесуальний статус якої не визначений в даному кримінальному проваджені, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України регламентовано, що завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Представником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 на підтвердження даних про право оскарження прийнятого слідчим суддею рішення апеляційному суду була надана копія довіреності від 12 березня 2016 року, згідно до якої ОСОБА_10 надав ОСОБА_7 право розпорядження вказаним автомобілем та представленням інтересів власника автомобілю у будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі і судових органах.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.ст. 45, 46, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК України, ОСОБА_7 - є особою, яка має право звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «Peugeot», білого кольору, р/н НОМЕР_1 .

Що стосується питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено наступне.

На обгрунтування доводів пропуску процесуального строку адвокат вказує, що автомобіль, на який оскаржуваною ухвалою було накладено арешт, фактично належить ОСОБА_7 . При цьому послався на те, що на момент прийняття рішення про накладення арешту ОСОБА_7 перебував за кордоном та був відсутній на території України, про що свідчать наявні у його паспорті відмітки. Крім того апелянт вказує, що судове засідання з розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно - автомобіль проводився за відсутності власника і володільця майна. Після отримання копії судового рішення про накладення арешту, він звернувся з клопотанням про скасування арешту до слідчого судді, однак у його задоволенні було відмовлено.

Разом з цим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки пояснення, яке дав апеляційному суду представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , взагалі спростовують доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Так, представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 зазначаючи доводи на підтвердження клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснив апеляційному суду, що з 19.02.2016 року почав представляти інтереси ОСОБА_7 , про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 28.01.2016 року, він дізнався в перших числах березня 2016 року від слідчого, у якого і отримав копію оскаржуваної ухвали. Крім того, отримавши копію оскаржуваної ухвали його довіритель 12.03.2016 року також отримав від ОСОБА_10 довіреність на право розпорядження автомобілем та представленням інтересів, після чого адвокат звернувся з клопотання до слідчого судді про скасування арешту, однак ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду від 29.03.2016 року йому було відмовлено в його задоволенні.

Крім того, в мотивування пропуску строку на апеляційне оскарження, адвокат посилався на інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», який на його думку вказує на те, що окрім можливості звернення власника майна з клопотанням про скасування арешту, власник майна може оскаржити рішення слідчого судді і в апеляційному порядку.

Таким чином, апеляційним судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 ще на початку березня 2016 року, а саме до 12.03.2016 року були обізнані про накладення арешту на майно, мали в розпорядженні ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси про накладення арешту на майно, та більш того оскаржили її в порядку ст.174 КПК України, тобто скористалися в повній мірі своїм правом на доступ до суду.

Але, при цьому, апелянтам слід було врахувати, що слідчий суддя районного суду в рамках розгляду клопотання про скасування накладеного арешту на майно, має право приймати рішення про скасування арешту виключно з підстав необґрунтованості накладення арешту та відсутності потреби у подальшому застосуванні даного заходу.

В той же час, суд апеляційної інстанції, розглядаючи скаргу про скасування ухвали про накладення арешту, в повному обсязі переглядає рішення слідчого судді, а тому за своїм змістом перегляд судового рішення апеляційним судом є більш повним та включає також перевірку обґрунтованості підстав накладення арешту, яким обмежений розгляд клопотання у суді першої інстанції.

З наведеного випливає висновок, що спосіб оскарження обмеження права власності вибирає сама особа, яка повинна враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, яке передбачає тільки два способи скасування обмежень накладених на майно в рамках кримінального провадження: 1) скасування арешту майна, на підставі ст. 174 КПК України; 2) оскарження ухвали слідчого судді, якою накладено арешт в апеляційному порядку, на підставі ст. 309 КПК України.

Тобто, особа, що дізналась про винесення слідчим суддею ухвали про арешт її майна та не погоджується з нею, повинна прийняти для себе рішення, у який спосіб захищати свої порушені права подавати до слідчого судді клопотання про скасування арешту, а в цьому випадку строки подання клопотання чинним КПК України не обмежені, або в порядку ст.309 КПК України, але з урахуванням вимог ч.ч. 2, 3 ст.395 КПК України, протягом п`яти днів з дня її оголошення або з дня отримання копії судового рішення, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, подавати апеляційну скаргу про скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, у відповідності до вимог КПК України, апелянт, у разі бажання використати всі способи для захисту порушеного права, будучи незгодними з ухвалою слідчого судді районного суду, не був позбавлений права одночасно подавати клопотання про скасування арешту до районного суду та, у визначений п.3 ч.2 ст.395 КПК України строк апеляційну скаргу про скасування ухвали слідчого судді.

Натомість, як свідчить наявна у матеріалах справи копія ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року, про відмову у скасуванні накладеного арешту, адвокат ОСОБА_8 , діючий в інтересах ОСОБА_7 , оскаржив арешт в порядку ст.174 КПК України, чим фактично реалізував один зі способів захисту порушених прав свого довірителя, але не оскаржив у визначений законом строк зазначене рішення слідчого судді в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно до ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до смислу кримінального процесуального закону, до поважних причин пропуску строку на оскарження рішення суду відносяться обставини, що об`єктивно перешкодили особі, яка має право на оскарження вчасно подати апеляцію, однак таких причин адвокатом в клопотанні не наведено.

Твердження в клопотанні адвоката про те, що процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду ним пропущений з поважних причин є безпідставним, оскільки наведені адвокатом причини в обґрунтування поважності пропуску строку, апеляційний суд вважає такими, що не можна визнати поважними.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин та пояснень апелянта, колегія суддів вважає, що отримавши фактично копію оскаржуваної ухвали на початку березня 2016 року та подавши апеляційну скаргу 29.03.2016 року, адвокат ОСОБА_8 не скористався правом подання до апеляційного суду скарги на рішення слідчого судді, пропустив визначений законом строк на оскарження рішення слідчого судді та не надав апеляційному суду даних, які вказують на поважність причини пропуску строку на його оскарження, в зв`язку з чим причина пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не є поважною, а тому клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 117, 376, 395, 399,405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 28.01.2016 року - залишити без задоволення та повернути апелянту подану ним апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту прийняття рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4