Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року в кримінальному провадженні № 00032891 щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 00032891 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_9 повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Обрано відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 13 листопада 2017 року включно.
Заборонено підозрюваному ОСОБА_9 залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду у період доби з 20 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та враховуючи міцність соціальних зв`язків останнього, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а клопотання про обрання запобіжного заходу відхилено безпідставно. Слідчим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, не працює, а тому немає постійного джерела доходів, будучи під домашнім арештом у іншому кримінальному провадженні, порушив покладені на нього процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, захисника та підозрюваного, які, кожен зокрема, заперечили скаргу прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, правильно дійшов висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та про те, що прокурор не довів що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував більш м`який запобіжний захід.

Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Інші доводи апеляції прокурора є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

А твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання вчинення ним нових злочинів та забезпеченню неможливості протидії досудовому розслідуванню, в даному випадку, на думку суду, з огляду на домашній арешт, є безпідставними.
Посилання в апеляції на обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_10 та відсутність постійного джерела доходів, який на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції проходить стажування на ПП «Карсервіс», не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує ст. 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Конкретних даних, що підозрюваний ОСОБА_10 , будучи під домашнім арештом у іншому кримінальному провадженні, порушив покладені на нього обов`язки, суду надано не було.
Водночас, слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом з дружиною та однорічною малолітньою дитиною, що свідчить про міцність соціальних зв`язків останнього. А тому, висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 , який зобов`язався з`являтись на всі виклики прокурора, слідчого та суду, більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту є правильним та достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 без змін.
Головуючий
Судді: