Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/68/18

Номер провадження: 1-кс/511/15/18

10.01.2018 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.ст.303,304 КПК України,-
ВСТАНОВИВ:
10.01.2018 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області через канцелярію суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих органів та прокуратури в порядку ст.ст. 303; 304 КПК України.
Згідно вказаної скарги заявник зазначає, що 05.09.2017р. рекомендованим листом він скерував прокурору Одеської області заяву у порядку ст.ст. 214, 303-307 КПК України, в якій просив визнати злочинну діяльність керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 (див.додаток №1), який «кришує» процесуальних керівників кримінального провадження та слідчу поліції ОСОБА_5 , яка умисно не виконала три ухвали суду. Не отримавши відповідь на свою заяву згідно КГІК України, 13.09.2017р., він скерував скаргу слідчому судді Приморського районного суду м.Одеси, в якій теж, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КІІК України, просив суд зобов`язати прокурора Одеської області ОСОБА_6 внести відомості про кримінальні правопорушення вчинені керівником Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 за ознаками ст. 365 КК України та проконтролювати передачу кримінального провадження досудового розслідування за № 0000011 від 23.03.2016р. слідчою поліції ОСОБА_5 іншому слідчому згідно діловодства. 26.09.2017р. вимоги скарги слідчий суддя задовольнив (див. додаток №2), але ухвала суду не була виконана, а заява прокурору Одеської області ОСОБА_7 від 26.10.2017р.(див. додаток № 3), яка була зареєстрована у прокуратурі області 31.10.2017р. за № 53956- 17 вх., невідомо ким скерована прокурору ОСОБА_4 (див. додаток №4), кримінальні правопорушення якого зазначені в ухвалі суду.
15.12.2017р. на особистому прийомі в приймальній обласної прокуратури за № 8530 була зареєстрована заява заявника прокурору Одеської області ОСОБА_6 (див. додаток№ 5), в якій він знову просив проконтролювати виконання ухвали Приморського районного суду у м. Одеса від 26 вересня 2017р. (див. додаток № 2).
05.01.2018р. заявник отримав відповідь від 29.12.217р. за підписом заступника прокурора області ОСОБА_8 (додаток № 6). Вважав, що заступник начальника управління прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , який керує і першим слідчим відділом, і другим слідчим відділом обласної прокуратури з метою невиконання ухвали Приморського районного суду скерував її через невідому особу, яку приховує від заявника перший заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , а заступник прокурора області ОСОБА_8 його «кришує».
З посиланнями на ст.ст. 214, 303-307 КПК України просив суд зобов`язати:
- слідчого поліції, у якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000026 від 07.08.2017р. та про яке заявник не знав до моменту ознайомлення з листом заступника прокурора області ОСОБА_8 , ознайомити його з матеріалами кримінального провадження та надати йому ксерокопію опису документів оформлену належним чином та ксерокопії інших документів із зазначенням їх (№ п/п, дати, назва документа, хто надав надати) в описі документів;
- керівника Роздільянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 надати до початку судового засідання ксерокопію документа, на підставі якого його перший заступник спочатку скерував йому від 28.09.2017р., одну відписку, а потім після звернення від 17.13.2017р., другу відписку.
Прокурор та слідчий в судове засідання для пояснень не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду скарги, ніяких заперечень або заяв на адресу суду та матеріали кримінального провадження, суду не надавали.
В судовому засіданні заявник доводи скарги спочатку підтримав у повному обсязі та надав пояснення з приводу скарги, підтвердив обставини, викладені у скарзі; надалі фактично відмовився підтримувати перший пункт своєї скарги та наполягав на задоволенні другого пункту скарги.
Заслухавши пояснення заявника, вивчивши доводи скарги та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положеннями ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
Статтею 36 ч. 1 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно до ст. 22 ч. 6 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 30 КПК України).
Судом встановлено, що по першому пункту скарги фактично заявником ставиться питання щодо кримінального провадження № 0000026 від 07.08.2017р.
З листа прокуратури Одеської області № 15-4571-17 від 29.12.2017р. вбачається, що кримінальне провадження № 0000026 від 07.08.2017р. за ч. 1 ст. 382 КК України перебувало в провадженні прокуратури Одеської області, яке згідно рішення слідчого від 30.11.2017р. було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а в подальшому вказане рішення було скасовано 27.12.2017р.
На думку суду скарга на дії чи бездіяльність прокуратури Одеської області та її працівників може бути подана до Приморського районного суду м.Одеси і не може бути предметом розгляду слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області, оскільки не відноситься до компетенції слідчого судді Роздільнянського районного суду, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає, крім того, під час розгляду скарги заявник фактично відмовився в цій частині її підтримувати.
З приводу другої частини скарги, в які заявник просить зобов`язати керівника Роздільянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 надати до початку судового засідання ксерокопію документа, на підставі якого його перший заступник спочатку скерував йому від 28.09.2017р. одну відписку, а потім після звернення від 17.13.2017р. другу відписку, суд вважає наступне.
В цій частині судовим розглядом встановлено, що згідно листа Роздільнянської місцевої прокуратури № (16-97)07-261-03 від 08.11.2017р. зазначено, що вказане звернення ОСОБА_3 розглянуто та Роздільнянська місцева прокуратура не має можливості надати витяг з ЄРДР, оскільки відомості до ЄРДР зобов`язано внести уповноважену службову особу прокуратури Одеської області.
Крім того, згідно листа Роздільнянської місцевої прокуратури № (16-97)5606/17вих від 23.11.2017р. зазначено, що звернення ОСОБА_3 щодо надання витягу з ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2017р. надійшло до Роздільнянської місцевої прокуратури з прокуратури Одеської області.
Під час розгляду скарги в цій частині заявник пояснив, що по яким провадженням були надані вказані відповіді - йому не відомо, тому він і просив суд зобов`язати прокурора надати ксерокопії відповідних документів на підставі яких були зроблені відповідні відповіді. Будь-яких посилань на норми закону або обгрнутування своєї позиції, заявником під час судового розгляду не вказано.
Під час розгляду скарги ОСОБА_3 не надав доказів того, що прокурор чи слідчий допустив бездіяльність, вчинив дії чи ухвалили рішення, оскарження яких можливе в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.
Зі змісту скарги також не можливо чітко встановити які саме рішення, дії чи бездіяльність є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Частиною другою зазначеної статті передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Таким чином, ч.1 ст.303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до суду на досудовому розслідуванні.
Такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора ОСОБА_3 в скарзі не зазначено та в судовому засіданні не доведено, а тому у задоволенні скарги необхідно відмовити, оскільки вказані вимоги скарги виходять за межі ст. 303 КПК України, а тому в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням вищенаведеного скарга задоволенню не підлягає у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 395 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 11.01.2018 року об 14.30 год. в залі судового засідання №5 Роздільнянського районного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1