Провадження №11-кп/772/1072/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
у складі :
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
засудженого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року про відмову у задоволенні подання начальника Вінницької виправної колонії (№86) УДПтС України у Вінницькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
Начальник Вінницької виправної колонії (№86) УДПтС України у Вінницькій області звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 позитивно характеризується, режим утримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення. Відбув більше 3/4 строку покарання (початок строку 01.12.2014, УДЗ 3/4 строку 18.04.2017, кінець строку 09.08.2018).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року у задоволенні подання начальника Вінницької виправної колонії (№86) УДПтС України у Вінницькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, неодноразово звільнявся з місць позбавлення волі, в тому числі і умовно достроково, однак, знову вчиняв злочини, як під час умовно-дострокового звільнення так і після повного відбуття покарання. Також згідно матеріалів подання ОСОБА_6 має 5 постанов про стягнення боргу на користь держави та потерпілого, однак, утримання з ОСОБА_6 не проводилось, хоча ОСОБА_6 працевлаштований та отримує заробітну плату. Добровільного відшкодування боргів ОСОБА_6 також не проводилось. Крім того, з матеріалів подання та особової справи ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 заміняли невідбутий строк покарання більш м`яким та він звільнявся умовно-достроково, однак в період невідбутого покарання повторно вчиняв аналогічні злочини.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Вінницького міського суду від 29.06.2017 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ВК №86 про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 . Свої вимоги мотивує тим, що має два заохочення, не має дисциплінарних стягнень, позитивно характеризується, був працевлаштований, добросовісно виконував всі доручення. Щодо непогашенх зобов"язань, то, оскільки в місці позбавлення волі тяжко відшкодувати шкоду, обіцяє найближчим часом відшкодувати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги ,суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим:

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що за період відбування покарання, адміністрацією Вінницької ВК № 86 у засудженого ОСОБА_6 є 2 заохочення, відсутні дисциплінарні стягнення.

Також встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, неодноразово звільнявся з місця позбавлення волі , в тому числі умовно-достроково, проте знову вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення.

Крім того, як вірно суд зазначив у своєму рішенні, відносно ОСОБА_6 є 5 постанов про стягнення боргу на користь держави та потерпілого, однак утримання з ОСОБА_6 не проводилось, хоча останній у Вінницькій ВК працевлаштований та отримує заробітну плату. Добровільного відшкодування боргу ОСОБА_6 не проводилось.

З даних, наявних в матеріалах подання вбачається, що ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою своє виправлення.

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги засудженого, враховує і ту обставину, що до ОСОБА_6 вже застосовувався інститут умовно дострокового звільнення з невідбутим строком покарання 3 місяці 17 днів. Незважаючи на це, ОСОБА_6 під час умовно-дострокового звільнення вчинив умисний злочин.
Доводи та обґрунтування апеляційної скарги в частині того, що засуджений в подальшому обіцяє погасити борг по виконавчих листах, на думку апеляційного суду, аж ніяк не можуть розширити коло юридично-правових підстав інституту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання визначеного законодавцем та відповідної юридичної практики .
З огляду на викладене та на особу засудженого, який дванадцять разів притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 9, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року про відмову у задоволенні подання начальника Вінницької виправної колонії (№86) УДПтС України у Вінницькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржено до Касаційного суду України протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4