Номер провадження № 1-кп/243/304/2018
Номер справи 243/21/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«15» лютого 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- обвинуваченого ОСОБА_4 ,

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003094 від 08 грудня 2017 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 02 січня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

- 18 квітня 2002 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 11 квітня 2003 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 17 серпня 2006 року по відбуттю строку покарання;

- 27 вересня 2010 року Боровським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 18 листопада 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 13 грудня 2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
06 грудня 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи особою, який має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, проходив біля будинку АДРЕСА_3 , де в цей час у нього виник протиправний корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих фрагментів забору, якими була огороджена територія вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій корисливий, злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в цей же день, 06 грудня 2017 року приблизно о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку № 1 по вул. Карпинського м. Слов`янська Донецької області, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також усвідомлюючи те, що посягає на чужу власність, на яку він не має жодного права, шляхом вільного доступу, руками демонтував металеві фрагменти забору, в кількості 30 штук довжиною 1000 мм., шириною 70 мм., товщиною металу 3 мм., з отвором 45 мм, вартість яких становить 690 гривень.

Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 690 гривень 00 копійок.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та суду пояснив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість. 06 грудня 2017 року приблизно о 13 годині 00 хвилин він проходив біля будинку АДРЕСА_3 , де в цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих фрагментів забору, якими була огороджена територія вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 . З метою таємного викрадення чужого майна, в цей же день, 06 грудня 2017 року приблизно о 13 годині 10 хвилин, він знаходячись біля будинку № 1 по вул. Карпинського м. Слов`янська Донецької області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, руками демонтував металеві фрагменти забору, в кількості 30 штук. Після чого він з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся. На теперішній час викрадене майно відшкодовано в повному обсязі шляхом повернення майна.

Потерпіла ОСОБА_7 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду (а.с.18).

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду місця події від 08 грудня 2017 року вбачається, що об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_4 . Вхід на територію домоволодіння здійснюється через металеву калитку. Територія домоволодіння огороджена забором, який виконаний із шиферу та сітки рабиці. На момент огляду зі сторони навпроти калитки забор довжиною 6 метрів відсутній. Далі мається продовження забору із сітки рабиці та металевих фрагментів висотою 1 метр, шириною 7 см., діаметром металу товщина металу 3мм. При вході на територію справа знаходиться будинок розміром 5х6 метрів (а.с.31-33).

Із Протоколу огляду від 08 грудня 2017 року вбачається, що об`єктом огляду є фрагменти металу (металеві фрагменти забору) в кількості 30 штук, один фрагмент металу висотою розміром 1000мм., шириною 45мм., товщиною 3мм. На момент огляду фрагменти металу з забору не мають пошкоджень, корозія відсутня. Все вище перелічене було оглянуто, вилучено та повернуто потерпілій під розписку (а.с.35-37).

Із Висновку судової товарознавчої експертизи № 642 від 12 грудня 2017 року вбачається, що залишкова вартість металевих фрагментів забору в кількості 30 штук. Один металевий фрагмент представляє собою металеву планку розміром: довжиною 1000 мм., шириною 70 мм., товщина металу 3 мм. По даній металевій планці мається отвір розміром 45 мм. із врахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення 06 грудня 2017 року, з технічної точки зору складає 690 (шістсот дев`яносто) гривень (а.с.43-48).

Із Розписки від 13 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 отримала від працівників поліції фрагменти металевого забору в кількості 30 штук, які зобов`язується зберігати до вирішення питання по справі (а.с.50).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_8 заявив, що впізнає хлопця на фотознімку № 1, який знаходячись в районі Славтяжмаша продав йому 30 шт. металевих фрагментів забору. Згідно до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 грудня 2017 року вбачається, що на фотознімку № 1 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.51-52).

Із Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 1462 від 15 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає легкою розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями, ускладненні психічними та поведінковими розладами внаслідок споживання алкоголю, синдром алкогольної залежності. В період часу, відповідного інкримініруємого кримінального правопорушення, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період часу, відповідного інкримініруємого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 в стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати значення соїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічною психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.71-75).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 18 грудня 2017 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_4 вказав на домоволодіння, де він викрав метал. ОСОБА_4 вказав, як він зайшов зі сторони огороду, щоб викрасти металеві фрагменти забору. ОСОБА_4 вказав на місце, де знаходився металевий забор, який він викрав. ОСОБА_4 вказав направлення, куди він саме поніс викрадене (а.с.77-82).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 18 грудня 2017 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, потерпілої та захисника.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 18 грудня 2017 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд бере до уваги таку правову позицію, зазначену в Постанові ВСУ від 14 квітня 2016 року. Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та потерпілій повністю відшкодована майнова шкода.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, який з жовтня 2017 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря диспансеру КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Слов`янська» з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності.», а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, вкрадене майно повністю повернуто, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі: фрагменти забору в кількості 30 штук, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0003094 від 08 грудня 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 грудня 2017 року, що зберігається у потерпілої ОСОБА_7 після набуття вироком чинності - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілої ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону за цим вироком у виді позбавлення волі на строк два роки.

За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_9 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного на підставі цього Вироку більш суворим, призначеним на підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2017 року позбавлення волі на строк три роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_9 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_9 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «домашній арешт».

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Речові докази по справі: фрагменти забору в кількості 30 штук, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0003094 від 08 грудня 2017 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 13 грудня 2017 року, що зберігається у потерпілої ОСОБА_7 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у потерпілої ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .