Справа № 464/2956/17
пр.№ 1-кп/464/31/18
У Х В А Л А
06 березня 2018 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0001141 від 09.04.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, обгрунтовуючи тим, що термін такого доходить кінця, ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час не змінилися. Крім того, обвинувачений в межах даного кримінального провадження перебуваючи під домашнім арештом повторно вчинив кримінальне правопорушення, а тому є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити займатися злочинною діяльністю, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному провадженні, крім того у останнього відсутні соціальні зв"язки.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 щодо подальшого тримання обвинуваченого під вартою заперечують. Вважають заявлене клопотання необгрунтоване, ризиків, передбачених ст.177 КПК України на даний час немає, потерпілі на виклик до суду не приходять, просять при вирішенні даного клопотання врахувати стан здоров"я обвинуваченого та його постійне місце проживання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року, зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув"язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув"язнення може бути застосоване. Суд зобов"язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільсьва.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, потерпілі та свідки не допитані, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який непрацюючий, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, його вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_3 , перебуваючи під домашнім арештом та будучи обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, 04.04.2017 повторно вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тяжкість покарання, яке хоча і не є самостійною підставою для продовження утримання обвинуваченого під вартою, проте, на думку суду, вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, можливість впливати на свідків, що може призвести до перешкоджання встановленню об`єктивної істини у процесі.

У зв`язку з наведеним, строк тримання обвинуваченому ОСОБА_3 під вартою слід продовжити на 60 днів, що за наведених вище обставин є доцільним. Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вище обставин є неможливим, оскільки, ризики, що існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично не зменшилися, що повністю виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до двох місяців, тобто до 05.05.2018 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1