АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Снек Експорт» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Снек експорт» () №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), які відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій або відчужувати його у будь-який спосіб.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчий суддя не обґрунтував прийняте ним рішення про арешт майна обставинами, які б доводили, що грошові кошти були отримані внаслідок кримінальних протиправних дій або були об`єктом кримінальних протиправних дій, тобто отримані внаслідок злочинних дій службових осіб власника майна. Також суд не дослідив та не врахував джерела надходжень тих грошових коштів, які були арештовані. Вказані грошові кошти надходили від суб`єктів господарювання, з якими у ТОВ «Снек Експорт» існують тривалі договірні відносини, зокрема, внаслідок реалізації на користь цих суб`єктів товарів. Також на думку апелянта, суд не надав належної оцінки тій обставині, що товариство засноване ще в 2004 році та здійснює у відповідності до законодавства господарську діяльність з виробництва та реалізації продукції та є сумлінним платником податку. Крім того, судом не доведено з посиланням на відповідні докази того, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, в оскаржуваній ухвалі не зазначено розмір грошових коштів, який підлягає арешту, не обґрунтовано застосування вимог ч. 2 ст. 172 КПК України. Також судом не враховано, що у кримінальному провадженні службові особи товариства не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином, а ТОВ «Снек Експорт» не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої можу бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи, що розгляд клопотання проводився без виклику представника власника майна, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 01.08.2017 року було постановлено без виклику представника власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданих апеляційних скарг, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та даних ЄРДР, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Снек Експорт», слідчий суддя зазначив, що в провадженні управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000026 від 07.03.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

01.08.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме на грошові кошти та видаткові операції, які знаходяться на рахунках ТОВ «Снек експорт» () №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), які відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4).

01.08.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0000026 зареєстроване ще 07.03.2014 року будь-кому із посадових осіб ТОВ «Снек Експорт» про підозру не повідомлено, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні №0000026 службові особи ТОВ «Снек Експорт» в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували, у зв`язку з чим у слідчого судді за таких обставин, як вважає колегія суддів, були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

Окрім цього, посилання слідчого судді на те, що вказане майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та немотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні прокурора, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Снек експорт» () №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), які відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4).

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя та прокурор вказали, що грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), відкритих ТОВ «Снек Експорт» у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4), необхідно арештувати з метою збереження речових доказів. Разом з тим, відповідного процесуального рішення про визнання зазначеного майна у кримінальному провадженні речовим доказом надані матеріали не містять.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «Снек Експорт» має до розслідуваного злочину, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «Снек Експорт», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Поновити представнику власника майна ТОВ «Снек Експорт» - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Снек Експорт» - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Снек експорт» () №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), які відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій або відчужувати його у будь-який спосіб скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Снек експорт» () №№ НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_2 (українська гривня), НОМЕР_3 (українська гривня), які відкриті у ПАТ «ПУМБ» (МФО 334851 м. Київ, вул. Андріївська, 4) відмовити.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/4318/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1