АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/745/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/57/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.389 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду від 27 листопада 2017 року.

Даним вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Ланівці Тернопільської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, не одружена, на утриманні одна малолітня дитина, освіта середня, не працююча, раніше судима 07 вересня 2015 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року замінено на 50 годин громадських робіт,

засуджена за ч.2 ст. 389 КК України до арешту на строк 1(один) місяць.

Згідно з вироком суду, 07 вересня 2015 року вироком Волочиського районного суду Хмельницької області ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

07 грудня 2016 року ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області покарання ОСОБА_7 у виді штрафу в розмірі 850 грн. змінено на покарання у виді громадських робіт тривалістю 50 годин.

07 березня 2017 року вищевказана ухвала направлена до Лановецького районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та прийнята до виконання.

В подальшому, з метою ознайомлення засудженої ОСОБА_7 з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, її було викликано до Лановецького районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про що 22 травня 2017 року було складено письмову підписку та зобов`язання.

Цього ж дня, засуджену було попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання згідно з ч.2 ст.389 КК України, роз`яснено ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якої вона зобов`язана додержуватись установленого законодавством порядку умов відбування покарання. Разом з тим, 22 травня 2017 року старшим інспектором Лановецького районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_7 було вручено та роз`яснено направлення від 22 травня 2017 року, згідно якого її направлено до Лановецького комунального підприємства по благоустрою (Лановецького КппБ) для відбування покарання у вигляді 50 годин громадських робіт з 23 травня 2017 року.

Відповідно до розпорядження в.о. начальника Лановецького КПпБ від 22 травня 2017 року засуджена ОСОБА_7 прийнята на громадські роботи з 23 травня 2017 року з відпрацюванням по 4 години на день та призначено відповідальну особу щодо здійснення контролю за її роботою.

Згідно з графіками про час відбування громадських робіт засудженою ОСОБА_7 повинна була приступити до відбування громадських робіт з 23 по 26 травня 2017 року, з 29 по 31 травня 2017 року, з 01 по 02 червня 2017 року, з 06 по 09 червня 2017 року та працювати по 4 (чотири) години щоденно (09 червня 2017 року дві години), окрім вихідних.

Однак ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомленою з порядком відбуття покарання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконувати покладені на неї обов`язки та відбувати призначене судом кримінальне покарання, починаючи з 23 травня 2017 року злісно ухилялася від виконання громадських робіт, чим порушила умови відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме порушення обов`язків сумлінно ставитися до праці, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, працювати на визначених об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, не виїжджати за межі України без погодження з упоноваженим органом з питань пробації, умисно, без поважних причин для виконання громадських робіт у Лановекцьке комунальне підприємство по благоустрою не з`явилася.

Зокрема, в період часу з 23 по 26 травня 2017 року, з 29 по 31 травня 2017 року, з 01 по 02 червня 2017 року, з 06 по 09 червня 2017 року ОСОБА_7 не виконала покладеного на неї обов`язку безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи по м.Ланівці Тернопільської області, визначені у розпорядженні в.о. начальника Лановецького КПпБ, тим самим умисно ухилилася від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити їй покарання за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, яке є співрозмірним скоєному діянню та особі обвинуваченої. Вказує, що судом при призначенні їй покарання не враховано пом`якшуючі обставини: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у встановленні істини у справі, та те, що станом на 27.11.2017 року вона повністю відпрацювала встановлену судом кількість громадських робіт і знята з обліку 14.09.2017 року, а тому вважає, що у суду були підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який не заперечив щодо застосування до обвинуваченої, в частині призначеного покарання, ст. 69 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у апеляційну скаргу обвинуваченої слід задовольнити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за який її засуджено та кваліфікація її дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , в повній мірі не врахував наявні у справі пом`якшуючі покарання обставини та дані щодо особи засудженої.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 вчинила злочин, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, визнала свою вину, щиро розкаялася у скоєному, усвідомивши ступінь своєї вини та протиправність поведінки, повністю відпрацювала встановлену судом кількість годин громадських робіт та знята з обліку 14 вересня 2017 року.

Крім цього, на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітня дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачена є розлученою, проживає з матір`ю, яка хворіє та є пенсіонером.

Беручи до уваги вищевказані обставини, особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого нею злочину, пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, яке є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, в цій частині, змінити вирок Лановецького районного суду від 27 листопада 2017 року та пом`якшити призначене обвинуваченій покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Лановецького районного суду від 27 листопада 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2