Справа №585/4532/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/322/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/4532/17 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9 , ?

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить змінити ухвалу суду першої інстанції та додатково зарахувати йому період з 31.12.2000 по 21.11.2004 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки суд не врахував, що у зазначений період він знаходився в СІЗО м. Донецька і лише 21.11.2004 прибув до установи виконання покарання Роменської ВК (№ 56) для відбування покарання. Просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2017 клопотання засудженого ОСОБА_11 задоволено частково та зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.12.2000 по 03.02.2004 у строк покарання. Своє рішення суд вмотивував тим, що правила ч.5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на вказаний період, оскільки ОСОБА_11 затримано 31.12.2000, а 03.02.2004 вирок відносно нього набрав законної сили, а тому цей термін є попереднім ув`язненням та підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого в повному обсязі, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28.11.2017 засуджений ОСОБА_11 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), у якому просив зарахувати йому період з 31.12.2000 по 21.11.2004 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2002 ОСОБА_11 був засуджений за п.п.«а», «г», «і» ст.93, ч.3 ст.142 і ч.1 ст.42 КК України (1960 р.) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна. Початком строку відбування покарання було визначено 31.12.2000, тобто фактичне затримання ОСОБА_11 .

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 03.02.2004 вказаний вище вирок у відношенні ОСОБА_11 був залишений без змін і в цей же день набрав законної сили, що підтверджується відповідним розпорядженням апеляційного суду.

Розглянувши клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та задовольнивши його частково, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку, що правила ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) розповсюджуються лише на період з 31.12.2000 по 03.02.2004, оскільки згідно ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

При цьому, у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, період знаходження під вартою з 31.12.2000 по 03.02.2004 підлягає зарахуванню ОСОБА_11 як строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є необгрунтованими і не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про зарахування іншого періоду знаходження під вартою з 04.02.2004 по 21.11.2004, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт знаходження особи в установах попереднього ув`язнення таких як СІЗО після набрання судовим рішенням законної сили і до моменту доставки її до конкретної установи виконання покарання не свідчить про попереднє ув`язнення цієї особи, внаслідок чого цей термін не включається у строк попереднього ув`язнення та відповідно і не підлягає зарахуванню згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), а сама особа у такому випадку після набрання вироком суду законної сили вважається особою, що розпочала відбувати призначене їй за вироком суду покарання.

На підставі викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4