Справа № 165/513/17 Провадження №11-сс/773/550/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою директора ТзОВ «Енерго-Вік» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 11 жовтня 2017 року задоволено клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме: металеві конструкції напівовальної форми, схожі на частини шахтних арок, у чотирьох окремих насипах в кількості зліва направо: в першому 145 штук, в другому 99 штук, в третьому 63 штуки, в четвертому 29 штук, та металеві конструкції різної ваги, розміру та форми в кількості близько 10 штук, які знаходяться в опечатаному складському приміщенні за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Львівська, 36, що перебуває у власності ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», та яке згідно договору № 05-09/17 від 05.09.2017 передано в оренду ТзОВ «Промислова компанія Гефест», в рамках досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0001387 від 06.10.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 3 ст.15 - ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.364 КК України.
В поданій апеляційній скарзі директор ТзОВ «Енерго-Вік» ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що майно на яке накладено арешт належить ТзОВ «Енерго-Вік», і воно не має відношення до розслідуваного кримінального провадження. Також зазначає, що слідчим суддею безпідставно розглянуто клопотання прокурора без виклику власника арештованого майна. Вказує, що в клопотанні відсутній детальний опис майна на який слід накласти арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя своє рішення мотивував лише тим, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, поряд з іншими обставинами, наслідки арешту майна для третіх осіб.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону.
Так, слідчий суддя, навівши в своїй ухвалі зміст статей КПК України, повністю ідентичним, вказаним у клопотанні прокурора, вказав: «заслухавши прокурора, беручи до уваги вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення».
При цьому, жодних мотивів чи підстав прийняття такого рішення, слідчий суддя у своїй ухвалі не навів.
Як вбачається з клопотання прокурора, підставою для арешту майна зазначеного в клопотанні, є те, що воно підпадає під ознаки речових доказів, при цьому в матеріалах справи відсутні дані про визнання даного майна речовими доказами.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання не доведено, яким чином майно зазначене в клопотанні прокурора, може слугувати доказами в кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 3 ст.15 ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.364 КК України.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вилучене під час обшуку майно, не відповідає критеріям, вказаним у ст.98 КПК України.
Крім того, як вбачається з клопотання прокурора, власником майна на яке слід накласти арешт є ПАТ Червоноградський завод залізобетонних виробів» та яке передано в оренду ТзОВ «Промимслова компанія Гефст».
Разом з тим, згідно договору від 02 жовтня 2017 року, майно, на яке було накладено арешт перебуває в оренді ТзОВ «Енерго-Вік».
За таких обставин, висновки слідчого судді про накладення арешту на майно, яке належить ТзОВ «Енерго-Вік», не узгоджуються з вимогами ст. 170 КПК України, яка визначає порядок і підстави накладення арешту на майно, а тому ухвала слідчого суді підлягає скасуванню.
На підставі наведеного і керуючись 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу директора ТзОВ «Енерго-Вік» ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Нововолинського міського суду від 11 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
У задоволенні клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме: металеві конструкції напівовальної форми, схожі на частини шахтних арок, у чотирьох окремих насипах в кількості зліва направо: в першому 145 штук, в другому 99 штук, в третьому 63 штуки, в четвертому 29 штук, та металеві конструкції різної ваги, розміру та форми в кількості близько 10 штук, які знаходяться в опечатаному складському приміщенні за адресою: Львівська обл., м. Червоноград, вул. Львівська, 36, що перебуває у власності ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», та яке згідно договору № 05-09/17 від 05.09.2017 передано в оренду ТзОВ «Промислова компанія Гефест» - відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: