НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
18 грудня 2017 року Справа № 322/417/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню спеціальну освіту, одружений, раніше не судимий:

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:
05.04.2017 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2016 за № 0000536.

Згідно з обвинувальним актом у вказаному кримінальному провадженні досудовим розслідування було встановлено, що 24.11.2016 в період часу 09 год. 40 хв. по 12 год. 40 хв. на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/12526/16-к від 17.11.2016 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено боєприпаси які згідно з висновком експерта № 2-599 від 03.02.2017 є:

- 16 патронів калібру 9x18 мм до пістолета Макарова (ПМ) виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

- 566 патронів є військовими патронами калібру 7,62x39 мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62x39 мм (АК-47, АКМ, АКМС, РПК та ін.);

- 1031 патрон є боєприпасами - військовими патронами калібру 5,45x39 мм зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45x39 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатні для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію 55,52 Дж/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

- 614 патронів є військовими патронами калібру 7,62x53 мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62x53 мм, (гвинтівки, карабіни) конструкції Мосіна, ручні кулемети Дегтярева (ДП), снайперські гвинтівки Драгунова (СВД) та ін. вказані патрони виготовлені промисловим способом, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29 Дж/мм2, значно вище граничного значення 0,5 Дж/ НОМЕР_1 , які ОСОБА_5 маючи прямий умисел, зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу, незаконно придбавши їх при невстановлених слідством обставинах.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю заперечив свою вину в пред`явленому обвинуваченні та зазначив, що він має дозвіл на зброю відтак і на бойові припаси, а також послався на те, що вилучені у нього під час обшуку патрони не є тими патронами, за якими була проведена експертиза в даному кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що він дійсно знайшов у лісосмузі патрони, які мав намір перевірити на придатність до використання, та в залежності від результату вирішити їх подальшу долю. Точної кількості знайдених патронів, їх калібрів тощо обвинувачений не знає.

Згідно з протоколом обшуку від 24.11.2016 за результатами обшуку будинку АДРЕСА_1 , за місцем мешкання обвинуваченого, було виявлено та вилучено: патрони у кількості 400 штук, із них: 340 патронів з маркуванням 188 77, 20 патронів з маркуванням 74, 60, 40 патронів з маркуванням 539 и, які знаходяться у сумці; карабін «Сайга МЗ» калібру 7,62 мм № НОМЕР_2 , магазин споряджений 16 патронами з маркуванням 270 67, упаковані у чохол чорного кольору; карабін «СКС 1952» № НОМЕР_3 , 4 картонні короби з 80 патронами калібру 7,62X39, 1 обойма з 10 патронами з маркуванням 270 67, 1 обойма з 1 патроном маркуванням 711 81 та 9 патронами з маркуванням WOLF 7,62X39, 12 патронів з маркуванням 60 80, упаковані у чохол кольору «камуфляж» з написом «HUNTER»; 458 патронів з маркуванням 711 76, 16 патронів з маркуванням 270 01, 204 патрони з маркуванням 188 79; 680 патронів з маркуванням 17 84; 50 патронів з маркуванням 188 79.

З наведеного випливає, що під час проведення обшуку у ОСОБА_5 було вилучено патрони в загальній кількості 1936 одиниць. Як вбачається з матеріалів справи, інших слідчих дій, спрямованих на вилучення у обвинуваченого бойових припасів, під час досудового розслідування проведено не було.

Така сама кількість вилучених патронів (1936) відображена в постанові прокурора ОСОБА_7 про виділення матеріалів досудового розслідування від 25.11.2016.

Проте, у постанові про призначення судово-балістичної експертизи від 26.11.2016, винесеною слідчим ОСОБА_8 зазначається про направлення на експертизу вилучених під час проведення обшуку 24.11.2016 у ОСОБА_5 предметів, схожих на патрони, в загальній кількості 2276 одиниць.

Ця ж кількість патронів (2276) досліджувалася експертом, що випливає у сукупності зі змісту таких доказів: висновку експерта від 03.02.2017 № 2-599, у якому зазначено об`єкти, що надійшли на експертизу, та що повертаються після проведення експертизи; супровідного листа Запорізького НДЕКЦ МВС України від 26.11.2016 № 6735/72/7-2016, у якому зазначено про направлення 6 гільз та 6 куль до ДНДЕКЦ МВС України для перевірки за масивом центральної кулегільзотеки; постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.02.2017, у якій зазначено кількість повернутих після проведення експертизи патронів; протоколом огляду від 09.03.2017, у якому зазначено про повернення обвинуваченому частини речових доказів на підставі ухвали слідчого судді.

При цьому, зі змісту сторінок 6, 7 висновку експерта від 03.02.2017 № 2-599, на яких містяться зокрема зображення бирок упаковок з матеріалами, що надійшли на дослідження, випливає загальна кількість патронів, що містилася в упаковках, 1936 одиниць, тобто така сама, як в протоколі обшуку від 24.11.2016.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано змістовних пояснень щодо причин виникнення розбіжностей у кількості вилучених у обвинуваченого під час проведення обшуку патронів та їх кількістю, що надавалася експерту для дослідження. Водночас судом під час розгляду справи безпосередньо досліджено речові докази, повернуті після проведення експертизи та з урахуванням вищенаведених письмових доказів встановлено, що експерту на дослідження дійсно було надано патрони у кількості 2276 одиниць. Так само, стороною обвинувачення не надано пояснень з приводу того, яким чином у постанові про призначення судово-балістичної експертизи від 26.11.2016, винесеною слідчим ОСОБА_8 , зазначено дійсну кількість патронів, що надсилалася експерту (2276), з огляду на те, що маркування на упаковках містять відомості про іншу кількість патронів 1936.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які брали участь у проведенні обшуку 24.11.2016 за місцем мешкання обвинуваченого в якості понятих, пояснили, що працівниками поліції ретельно перераховувалися патрони, що вилучалися при проведенні вказаної слідчої дії.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 263 КК України передбачено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

За загальним правилом частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Як випливає з вищенаведених доказів, що були досліджені судом під час судового розгляду, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини не були підтверджені допустимими доказами.

Так, головними доказами у даній справі, враховуючи обсяг висунутого обвинувачення, мають бути самі бойові припаси, що зберігалися обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Такі докази повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

За результатами досліджених судом доказів встановлено вилучення у ОСОБА_5 під час проведення обшуку 24.11.2016 предметів, схожих на патрони в кількості 1936 одиниць. Будь-які відомості про походження решти патронів, наданих експерту, в кількості: 2276 1936 = 340 одиниць у матеріалах справи відсутні. За наявними у справі доказами неможливо достовірно встановити, які саме з вилучених під час проведення обшуку 24.11.2016 у ОСОБА_5 патронів досліджувалися експертом, оскільки зі змісту висновку експерта від 03.02.2017 № 2-599 вбачається, що під час дослідження експертом було змішано вміст упаковок, а надані йому патрони умовно розподілені ним на чотири групи.

Таким чином, суд визнає досліджені експертом патрони в кількості 2276 одиниць недопустимими доказами, та визнає обґрунтованими висловлені обвинуваченим сумніви з приводу того, що експертом досліджувалися саме ті 1936 патронів, що були вилучені 24.11.2016 під час проведення обшуку.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Виходячи з вищезазначеного суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За правилами ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 371, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

2. Речові докази у справі: патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 1025 одиниць; патрони калібру 9х18 мм у кількості 12 одиниць; 19 стріляних гільз; патрони калібру 7,62х39 мм у кількості 606 одиниць; патрони калібру 7,62х53 мм у кількості 608 одиниць, після набрання вироком законної сили знищити.

3. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1