Справа № 171/1254/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2018 року м.Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000504 від 17.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янське, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 17.04.2017 року, приблизно о 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул.Центральна в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області від перехрестя вул. Центральна вул. Мічуріна в напрямку перехрестя проїзної частини автодороги Кіровоград Запоріжжя і вул.Центральна.

Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі, не вибрав безпечної швидкості руху, через що, автомобіль, яким він керував, виїхав за межі проїзної частини на ліве, по ходу руху автомобіля узбіччя, після чого на пустир, який знаходився поблизу вищезазначеної проїзної частини, де стався наїзд вищезазначеного автомобілю на бетонну електроопору № 103 Л 24 лінії електропередач.

Тим самим ОСОБА_5 грубо порушив п. 2.9 «А» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в яких вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Не виконання вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру вищевказаного автомобілю ОСОБА_4 було заподіяно наступні об`єктивно підтверджені тілесні ушкодження: сполучена травма, перелом верхньої щелепи праворуч, пара орбітальна гематома праворуч, переломи 1,2,3,4,5,6,7,8 ого ребер праворуч, 2,3,4,5 ого ребер ліворуч, контузія обох легень, лівобічний травматичний пневматоракс, закритий перелом зовнішньої щиколотки лівої гомілки, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу, не виключено за умов дорожньо транспортної пригоди при механізмі травми внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався зі стаціонарним об`єктом. Згідно висновку судово - медичного експерта № 89 від 27.06.2017, дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/10.1/549 від 22.06.2017 року встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України; технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_5 визначалась виконанням вимог п.12.1 ПДР України і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх; при заданому механізмові події дії водія автомобілю «ВАЗ» ОСОБА_5 , не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив, що визнає обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та показав, що 17 квітня 2017 року, приблизно о 16 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101», який рухався по проїзній частині вул. Центральна в с.Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області від перехрестя вул.Центральна вул.Мічуріна в напрямку перехрестя проїзної частини автодороги Кіровоград Запоріжжя і вул. Центральна. Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини не вибрав безпечної швидкості руху, через що автомобіль, яким він керував, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, після чого на пустир, де стався наїзд вищезазначеного автомобілю на бетонну електроопору електропередач. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир - потерпіла ОСОБА_4 , яка перебувала в салоні автомобілю отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Пояснив, що у скоєному щиро кається, потерпіла є його племінницею, матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 відшкодував в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 17.04.2017 року, приблизно о 16 год. 30 хв., як пасажир рухалася на автомобілі «ВАЗ 2101», яким керував обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння та за обставин вказаних в обвинувальному акті вони потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. В результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження. Показала, що в цей день вона також вживала алкогольні напої, оскільки вони з дядьком були на поминальний день на кладовищі.

Зазначила, що обвинувачений є її дядьком, шкоду, завдану їй відшкодував в повному обсязі, внаслідок аварії стан її здоров`я не погіршився, претензій до ОСОБА_5 вона не має, просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні злочину, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини його вчинення і не заперечують проти недоцільності дослідження доказів щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів у даному провадженні.
Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.
Дії ОСОБА_5 , які полягають в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.52-53), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.73-матеріали КП), є учасником бойових дій, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції (а.с.72-матеріали КП), отримав захворювання, пов`язане з проходженням вказаної військової служби, нагороджений відзнакою (а.с.55-57), не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога (а.с.70-71-матеріали КП), раніше не судимий (а.с.69-матеріали КП), думку потерпілої, яка просить призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі, відшкодування шкоди потерпілій в повному обсязі.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття.
Частиною 2 ст. 65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_5 положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Також, суд, при призначенні покарання, вважає необхідним призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обраний запобіжний захід - особисте зобов`язання ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_7 повернути за належністю власнику ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у справі в сумі 790 (сімсот дев`яносто) грн. 96 коп. на користь держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1