Справа № 359/7389/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/63/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.01.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , про звільнення його від покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, обґрунтовуючи рішення тим, що ОСОБА_7 засуджений за злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є умисним тяжким. Даний злочин ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку. Засуджений підпадає під перелік категорій осіб, зазначених у п. «в» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, на яких не поширюється застосування амністії.
Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року є незаконною.
На думку засудженого, суд першої інстанції невірно вказав класифікацію злочину, так як злочин вчинив в період іспитового строку, коли ще був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України, що не є умисним тяжким або особливо тяжким злочином.
Також зазначає, про погіршення стану здоров`я, у зв`язку з хворобою ВІЛ, про що свідчать медичні довідки, які знаходяться в особовій справі в медичній частині Бориспільської виправної колонії №119.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінально - процесуальним Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, які визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
07 вересня 2017року вступив в силу Закон України № 1810-VІІІ від 22.12.2016 «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, та які на день набрання чинності вищевказаним законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до статті 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Відповідно до п. в ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосується до осіб, які звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2015 ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки. Під час іспитового строку ОСОБА_7 вчинив злочин проти власності, внаслідок чого, вироком Києво-Святошинського суду Київської області від 16.01.2017 ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно ст. 12 КК України, в якій чітко зазначається, що залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі. Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.
Санкція ч.3 ст. 185 КК України, передбачає покарання в вигляді позбавлення волі від трьох до шести років, що згідно класифікації злочинів в ст. 12 КК України вважається тяжким злочином.
Твердження засудженого про наявність у нього тяжких захворювань не є підставою для застосування амністії, є необґрунтованим і суперечить вимогам закону, яким визначено вичерпний перелік категорій осіб, які можуть бути звільнені від відбування покарання за амністією.
Таким чином, ОСОБА_7 на час подання клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», є особою, яка вчинила умисний тяжкий злочин в період іспитового строку, а тому амністія до нього не може бути застосована.
Враховуючи викладене, порушень матеріального та процесуального права допущених суддею під час розгляду клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2016 році», на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, та які тягнуть за собою скасування судового рішення і ухвалення іншого, апеляційним судом не встановлено.
Прийняте рішення повністю відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованим і мотивованим, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без змін.

Повний текст ухвали буде проголошено 29 січня 2018 року о 14 годині 00 хвилин.

Головуючий:
Судді: