АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1470/17 Справа № 205/2432/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000581, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрованого місця проживання не має,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 11 квітня 2017 року по день ухвалення, вироку а саме до 08 червня 2017 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової балістичної експертизи №26/3.3-176 від 09.03.2017 року, вартістю 527 гривень 76 копійок, вирішено питання про речові докази.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 28.02.2017 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, перебуваючи біля озера «Кар`єр» на ж/м Червоний Камінь в м. Дніпро, знайшов жовтий тубус із патронами в кількості 32 штук, тим самим незаконно придбав бойові припаси. Після чого, ОСОБА_8 помістив вказаний тубус із вмістом до лівої внутрішньої кишені куртки одягнутої на ньому та почав незаконно носити із собою без передбаченого законом дозволу.

28.02.2017 року приблизно об 11 годині 05 хвилин, знаходячись біля будинку культури, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Свободи, 67, ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції. При проведенні перевірки ОСОБА_8 в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» у лівій внутрішній кишені куртки, одягнутої на ньому, було виявлено вищевказаний жовтий тубус із патронами в кількості 32 штук, який в присутності двох понятих останній добровільно дістав з вказаного місця, та видав співробітникам поліції.

Патрони було оглянуто та вилучено слідчим СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно висновку експерта № 26/3.2-176 від 09.03.2017 року тридцять два патрона, добровільно видані ОСОБА_8 , є бойовими припасами - 5,45 мм проміжними патронами зразка 1974 р., призначеними для стрільби з військової нарізної вогнепальної зброї: автомата «АК-74», кулемета «РПК- 74» та їх модифікацій. Патрони виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби.

Вищезазначені дії обвинуваченого були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками незаконного придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок є надмірно суворим, оскільки при його ухваленні суд першої інстанції не врахував, що знайдені ним патрони він практично здав поліцейським добровільно. Не враховано і те, що він не мав місця проживання і зберігати боєприпаси йому було ніде. Крім того вказує, що судом не було належним чином взято до уваги його стан здоров`я, оскільки він має закриту форму туберкульозу. Зазначає, що сам факт того, що він проніс вказані боєприпаси з ж/м «Червоний камінь» до району, де знаходиться Ленінський райвідділ поліції, не може бути підставою для застосування такого тяжкого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, що просили задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, а також звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання у зв`язку з застосуванням акту амністії; прокурора який наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_9 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, взято до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є раніше неодноразово судимим, у тому числі за аналогічний злочин, вчинив кримінальне правопорушення, маючи не зняту і не погашену судимість, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не має постійного місця реєстрації та мешкання, також враховано і його хворобливий стан.

До обставин, що пом`якшують покарання, судом було віднесене щире каяття; до обставин, що обтяжують покарання, віднесено вчинення злочину повторно і рецидив злочину.

Взявши до уваги та належним чином оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання відповідно до нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з яким колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для пом`якшення цього покарання.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що суд недостатньою мірою врахував обставини, що пом`якшують покарання та фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки фактично ці обставини були відомі суду, проаналізовані в мотивувальній частині оскаржуваного вироку та достатньою мірою враховані при призначенні покарання.

Крім того, обвинуваченому було призначене покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, а отже пом`якшення цього покарання є можливим виключно шляхом застосування судом апеляційної інстанції положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Колегія суддів, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, зокрема вчинення ним нового кримінального правопорушення у період не знятої та не погашеної судимості, а також зважаючи на відсутність декількох обставин, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом.

Також колегія суддів, зважаючи на те, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, втім належних висновків для себе не робив та вчиняв нові злочини, вважає виправлення цього обвинуваченого без реального відбування ним призначеного покарання неможливим, у зв`язку з чим не вбачає підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього акту амністії у зв`язку з наявним в нього захворюванням туберкульозом легенів задоволенню не підлягає, оскільки згідно п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання з цієї підставі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким, в той час як ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину. Інших підстав для застосування до обвинуваченого акту амністії не вбачається, сторона захисту на їх наявність не посилається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2017 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 09 .06. 2017 року по 20.06.2017 року включно.

Клопотання ОСОБА_8 про застосування акту амністії залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою, - у той самий строк з дня отримання її копії.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4