Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/803/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2017 року, якою повернуто заяву останнього про переведення під час відбування покарання у виді позбавлення волі в порядку ст. 101 КВК України.

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про переведення його під час відбування покарання у виді позбавлення волі в порядку ст. 101 КВК України.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2017 року вказану заяву засудженого ОСОБА_7 повернуто останньому.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до положень ст. 86 КВК України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань. Тому вирішення питань, які засуджений ОСОБА_7 ставить у своїй заяві, віднесено до компетенції органів з питань виконання покарань і не підлягають розгляду в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути ухвалу районного суду та застосувати до нього ст. 101 КВК України, тобто перевести його за місцем проживання для відбування покарання до Вольнянської ВК № 55 Запорізької області, оскільки він відбував покарання більше 30 років в місцях позбавлення волі, має дружину та дітей.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Петрівській виправній колонії (№ 49).
21 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою, у якій просив вирішити питання про застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме про переведення його з існуючого режиму відбування покарання на більш м`який режим.
Відмовляючи засудженому у задоволенні його заяви, суд першої інстанції виходив з того,що вирішення питань, які засуджений ОСОБА_7 ставить у своїй заяві, віднесено до компетенції органів з питань виконання покарань і не підлягають розгляду в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, з таких підстав.
Статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.
Із вказаної норми закону слідує, що питання зміни умов та порядку відбування покарання шляхом зміни рівня безпеки виправної колонії, на вирішенні якого наполягає засуджений, не належить до компетенції суду.
Згідно з ст. 86 КВК України вид колонії, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 100 КВК України зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві та Київській області. У разі якщо таке подання передбачає переведення засудженого до установи виконання покарань з вищим рівнем безпеки, воно погоджується із спостережною комісією.
Вказані за змістом норми містяться і в Положенні про визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 № 680/5 (далі - Положення).
Відповідно до п. 5розділу IV вказаного Положення зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральною комісією за поданням адміністрації виправної колонії щодо зміни умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки, погодженим керівником міжрегіонального управління.
Разом з тим, п. 3розділу ІІ Положення про центральну, міжрегіональну комісії та комісію слідчого ізолятора з питань визначення особам, засудженим до довічного позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк, виду колонії, порядок направлення для відбування покарання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, арешту й обмеження волі, та їх переведення, затвердженого вищевказаним Наказом, визначено, що основними завданнями центральної комісії є, зокрема, розгляд питань зміни умов тримання засуджених до позбавлення волі шляхом переведення їх до виправних колоній іншого рівня безпеки згідно з вимогами статей 100, 101, 147 КВК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що питання зміни умов тримання засуджених до позбавлення волі шляхом переведення їх до виправних колоній іншого рівня безпеки відповідно до статті 101 КВК України не розглядаються судом, оскільки відносяться до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2017 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_7 про переведення під час відбування покарання у виді позбавлення волі в порядку ст. 101 КВК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4