Справа № 750/7474/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/809/2017 Доповідач ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.311 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 рокум. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000365 від 02 квітня 2013 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Чернігова,

яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 311, частиною 1 статті 321 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Виблі Куликівського району Чернігівської області,

яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 311 КК України;

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор порушив питання про скасування вироку місцевого суду та постановлення нового вироку, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 311, частиною 2 статті 321 КК України та відповідно до статті 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років шість місяців з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2016 року

ОСОБА_6 виправдана за частино 1 статті 321 КК України та визнана винною і засуджена за частиною 3 статті 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, за частиною 3 статті 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням відповідно до статті 76 КК України обов`язків повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

ОСОБА_7 визнана невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 311 КК України та виправдана.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.11.2016, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року, вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2016 року в частині виправдання ОСОБА_7 , залишено без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначив, що місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд упереджено підійшов до оцінки показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченими та свідками, взявши до уваги їх лише в тій частині, яка виправдовує ОСОБА_6 , в порушення вимог ч.3 ст. 374 КПК України, відкинувши без зазначення мотивів у частині, що підтверджує вину в інкримінованих діяннях.

Також вказав, що місцевим судом, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність. Зокрема призначаючи ОСОБА_6 покарання суд порушив вимоги статті 70 КК України, оскільки застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, необхідно, щоб хоча б один вид покарання був більшим за інший.

Обґрунтовуючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які можливо враховувати лише при призначенні покарання виключно в межах санкції інкримінованої статті і вони не можуть бути підставами для застосування статті 75 КК України.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 у березні квітні 2013 року, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , незаконно, без мети подальшого збуту, кустарним способом виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 34,3681 г, що є особливо великим розміром, який, незаконно зберігаючи, перевезла в автомобілі марки «Шевроле Такума», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до кафе «Лазурне» поблизу с.Кошівка Чернігівського району Чернігівської області.

В цей же день, в період часу з 19 години 20 хвилин по 20 годину 40 хвилин, працівниками міліції під час проведення огляду зазначеного автомобіля неподалік кафе «Лазурне» поблизу с.Кошівка Чернігівського району Чернігівської області, в багажнику, в господарській сумці, виявлено та вилучено полімерну пляшку з-під мінеральної води «Миргородська» об`ємом 1,5 л з речовиною коричневого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 32,039 г, та три скляні пляшечки з опієм ацетильованим, загальною вагою 1,2721 г, який ОСОБА_6 незаконно виготовила, зберігала та перевозила без мети збуту.

Того ж дня, в період часу з 20 години 50 хвилин по 21 годину 30 хвилин, працівниками міліції в ході проведення огляду ОСОБА_6 , в кишені її куртки виявлено та вилучено скляну пляшку коричневого кольору об`ємом 0,05 л з речовиною коричневого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,057 г, який ОСОБА_6 незаконно виготовила, зберігала та перевозила без мети збуту.

Крім того, в цей же день, в ході огляду сумки з багажника автомобіля та огляду ОСОБА_6 виявлено та вилучено 70 таблеток, які містять у своєму складі дифенгідрамін (димедрол), що належить до сильнодіючих лікарських засобів, загальною масою 3,5 г, які ОСОБА_6 незаконно придбала, перевозила та зберігала без мети подальшого збуту.

03 квітня 2013 року в період часу з 14 години 45 хвилин по 17 годину 15 хвилин, працівниками міліції в ході огляду будинку по АДРЕСА_3 на поличці в шафі кімнати будинку виявлено та вилучено прозору рідину світло-жовтого кольору в пляшці з надписом «НОВОКАЇН», що являється прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю - ангідридом оцтової кислоти, масою 258,3 г, що є особливо великим розміром, який ОСОБА_6 незаконно зберігала з метою використання для виготовлення наркотичного засобу - опію ацетильованого.

Згідно Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», опій ацетильований віднесений до списку 1 таблиці 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено». Ангідрид оцтової кіслоти віднесений до списку 1 таблиці 4 «Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю».

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченої, місцевий суд дії ОСОБА_6 кваліфікував за частиною 3 статті 309 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів в особливо великих розмірах без мети збуту, та за частиною 3 статті 311 КК України, як незаконне зберігання прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів.

Суд першої інстанції, прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 , на підставі пункту 1 частини 1 статті 373 КПК України, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 321 КК України, оскільки мета збуту сильнодіючих лікарських засобів є не доведеною.

Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнана винною у незаконному виготовленні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - ацетильованого опію в особливо великих розмірах, в незаконному зберіганні прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їхнього використання для виготовлення наркотичних засобів, в незаконному придбанні і перевезенні з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів, та засуджено за частиною 3 статті 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна що є її власністю, крім житла, за частиною 3 статті 311 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, за частиною 1 статі 321 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці. На підставі ст. 70 К України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією всього майна що є її власністю, крім житла (Том 2 а.к.п. 166-173).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року, вирок апеляційного суду Чернігівської області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 скасований та призначений новий розгляд в суді апеляційної інстанції (Том 2 а.к.п. 263-266).

Скасовуючи вирок апеляційного суду від 11 листопада 2016 року, щодо ОСОБА_6 , Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 08 червня 2017 року вказав, що рішення апеляційного суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, не відповідає вимогам закону.

Колегія зазначила, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Разом із тим, як вбачається з вироку апеляційного суду, висновок про те, що ОСОБА_6 зберігала наркотичні засоби з метою збуту ґрунтується на великій кількості виявленого наркотичного засобу, а саме: 34,3681 г опію ацетильованого, факті перевезення наркотичного засобу, наявністю приміщення, яке пристосоване для виготовлення наркотичних засобів та наявністю предметів придатних для розливу наркотичного засобу. Разом із тим, у вироку не отримали належної оцінки доводи ОСОБА_6 про те, що вона є наркозалежною особою, а тому потребує постійного вживання наркотичних засобів.

Відповідно до частини 2 статті 439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченої та її захисника, котрі просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 309 КК України, що підтверджується доказами, які були досліджені та належним чином оцінені судом першої інстанції.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 , показав, що він є водієм таксі і на прохання ОСОБА_6 , 02 квітня 2013 року возив її та ОСОБА_7 за місто. Близько 15 години 16 хвилин, цього ж дня він забрав обвинувачених. У ОСОБА_6 була сумка, яку поставили до багажника. На під`їзді до міста Чернігова їх зупинили працівники ДАІ. Він пред`явив документи. Раптом під`їхала ще одна машина, вискочили люди, які схопили його і відтягли у кювет. Під час огляду автомобіля знайшли сумку, і ОСОБА_6 сказала, що в ній «ширка». ОСОБА_7 не говорила нічого.

Свідок ОСОБА_11 , в суді першої інстанції показала, що була залучена в якості понятої при проведенні огляду автомобіля, та при ній відкрили машину, звідки дістали сумку в якій було багато пляшок, порожніх і з рідиною, шприци. У великій пляшці 1,5 л була коричнева рідина. ОСОБА_6 казала, що це опій для особистого вживання, ОСОБА_7 сиділа у машині. Потім був огляд у кафе. У ОСОБА_7 не знайшли нічого, у ОСОБА_6 було вилучено пластинки дімедролу.

Свідок ОСОБА_12 , в суді першої інстанції показала, що під час огляду автомобіля, в багажнику, було виявлено пляшку з рідиною, яку було відправлено на експертизу та якісь таблетки. Водій сказав, що все належить пасажирам. Обвинувачені казали, що це все їхнє.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 , слідчий слідчого відділу Чернігівського районного відділу УМВС України в Чернігівській області, показав, що мав проводити слідчий експеримент з ОСОБА_6 у с.Шумани, але з появою невідомого чоловіка, ОСОБА_6 від його проведення відмовилась. Під час огляду будинку було виявлено засоби для виготовлення опію ацетильованого.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , в суді першої інстанції надали пояснення, із яких вбачається, вони були запрошені в якості понятих під час огляду чи обшуку будинку у с.Шумани. Разом з працівниками міліції та ОСОБА_6 на автомобілі проїхали у с.Шумани. ОСОБА_6 показувала дорогу і вказала на будинок та сказала, що вони варили там наркотики. Потім у будинку проводились слідчі дії, а ОСОБА_6 чекала у автомобілі. Потім з`явився якийсь чоловік, що почав кричати, щоб ОСОБА_6 нічого не розповідала і не підписувала. Все вилучене у будинку запаковувалося, протокол перед підписанням був їм зачитаний.

Згідно протоколу огляду автомобіля марки «Шевроле Такума» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 02 квітня 2013 року, в багажнику автомобіля виявлена сумка, а в ній пакети, де знаходились: скляні пляшки ємністю 50 мл в кількості 38 шт; червона пластикова лійка; 2 шприца з голками ємністю 5 мл; один шприц без голки ємністю 10 мл; голка від шприца; 11 зелених пластмасових закруток на пляшки; 10 затичок до пляшок; полімерна пляшка з етикеткою «Миргородська» ємністю 1,5 л, яка заповнена рідиною коричневого кольору приблизно на 1 л; 6 шприців без голок ємністю 5 мл; два шприца з голкою ємністю 20 мл; планшетки з ліками (ацетилсаліцилова кислота, валідол, анальгін); 5 планшеток димедролу, а також зазначено, що ОСОБА_6 пояснила, що сумка належить їй, а в полімерній пляшці з етикеткою «Мигородська» ємністю 1,5 л знаходиться наркотичний засіб опій ацетильований (ширка). згідно якого було виявлено наркотичні засоби та інші речі. (Том 2 а.к.п.20-25).

Згідно протоколу огляду місця події від 02 квітня 2013 року, в ході огляду ОСОБА_6 , в її одязі було виявлено дві паперові планшетки димедролу (заповнені ліками); скляну пляшку ємністю 50 мл, яка наполовину заповнена рідиною темного кольору; гроші у сумі 4 187 грн. ОСОБА_6 пояснила, що у скляній пляшці ємністю 50 мл знаходиться опій ацетильований (Том 2 а.к.п. 14).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03 квітня 2013 року, в будинку АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено дев`ять пакетів з речовиною рослинного походження коричневого кольору, мішок з чотирма пляшками з речовиною темного кольору, 13 шт. заповнених пляшок розчинника та картонний ящик з розчинником в кількості 16 шт. заповнених пляшок, прес з ганчіркою, дві кавомолки; м`ясорубка, каструлі, лійки, пакети соди, речовини в пляшках з кружками в пакеті, респіратор, рукавички, три шприци із залишками речовини коричневого кольору, пляшки з під новокаїну, дві коробки з розчином аміаку та таблетками, пляшка прозорого кольору з ватою, сліди рук (Том 1 а.к.п. 232-249).

Згідно висновку судової експертизи № 345(х) від 02 квітня 2013 року, надана на експертизу рідина, яка вилучена 02 квітня 2013 року із багажника автомобіля «Шевроле Такума» з господарської сумки, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 32,039 г. Рідина, вилучена 02 квітня 2013 року із кишені куртки ОСОБА_6 , містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 1,057 г. (Том 2 а.к.п. 7-9).

Відповідно до висновку судової експертизи № 228, 381(х) від 17 травня 2013 року, надана на експертизу прозора рідина світло-жовтого кольору з характерним запахом оцту масою 258,3 г, яка міститься в пляшці з надписом «НОВОКАЇН», що була виявлена та вилучена 03.04.2013 року під час огляду будинку, є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю ангідридом оцтової кислоти (а.к.а. 171-202, т.1).

Згідно висновку експерта № 90 від 15 квітня 2013 року, сліди пальців рук, що виявлені та вилучені 03 квітня 2013 року під час огляду будинку АДРЕСА_3 , належать ОСОБА_6 (а.к.п. 218-223, т.1).

Згідно висновку експерта № 553 (х) від 02 червня 2013 року, надані на експертизу рідини коричневого кольору, які містяться в двох скляних пляшечках та речовина коричневого кольору, яка нашарована на внутрішній поверхні наданої на експертизу скляної пляшечки, що були виявлені та вилучені 02 квітня 2013 року в автомобілі марки «Шевроле Такума», реєстраційний номер НОМЕР_1 , містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину в наданих на експертизу рідинах та речовині відповідно становить 0,9279 г, 0,3429 г та 0,0013 г. Сімдесят таблеток білого кольору, які знаходяться в семи упаковках з написами «ДЕМИДРОЛ», що були виявлені та вилучені при огляді ОСОБА_6 , містять у своєму складі дифенгідрамін (димедрол), який належить до сильнодіючих лікарських засобів, загальною масою 3,500 г. (а.к.п.207-216, т.1).

Відповідно до довідки КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 06.06.2013 з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоідів (Том 2 а.к.а.47).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги прокурора, щодо наявності в діях обвинуваченої ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, є необгрутованим, оскільки зібрані органом досудового розслідування докази, які були досліджені та оцінені судом першої інстанції, а також показання свідків, котрі були допитані в судовому засіданні місцевого суду, не доводять наявність в діях обвинуваченої мети збуту.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за частиною 3 статті 309 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів в особливо великих розмірах без мети збуту та за частиною 3 статті 311 КК України, як незаконне зберігання прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, кваліфіковані судом першої інстанції правильно.

Наявні у кримінальному провадженні докази не доводять винуватість ОСОБА_6 за обвинуваченням у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні сильнодіючих лікарських засобів з метою збуту, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 321 КК України.

За змістом статті 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Призначаючи основне покарання ОСОБА_6 , як за частиною 3 статті 309 КК України, так і за частиною 3 статті 311 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років та визначаючи остаточне покарання у відповідності до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, суд першої інстанції порушив принцип застосування даної норми закону, оскільки покарання, будучи однаковими за видом і розміром, поглиненню не підлягають.

Таким чином доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час призначення обвинуваченій покарання, є обґрунтованими, що в свою чергу тягне за собою безумовне його скасування в частині призначеного покарання, та ухвалення нового вироку.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом статті 75 КК України, звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційні злочини, можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної, та призначив покарання, яке є явно несправедливим через м`якість, дійшовши до помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог статті 75 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції, в частині призначеного обвинуваченій покарання, із застосуванням статті 75 КК України, підлягає скасуванню.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 та обставин, які обтяжують покарання апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, види та кількість виявлених речовин, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її вік, майновий та сімейний стан, стан здоров`я відповідно до даних, що маються у матеріалах кримінального провадження, характеристику за місцем проживання, і вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції частин статей інкримінованих кримінальних правопорушень, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченою та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів підлягає визначенню у відповідності до вимог статті 70 КК України

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_6 слід рахувати з часу її затримання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 413, 414, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2016 року, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за частиною 3 статті 309 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за частиною 3 статті 311 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_6 рахувати з часу її затримання.

В решті вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від

14 січня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4