Справа № 405/2533/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

з участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001868 від 15.02.2017 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И ЛА:
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 лютого 2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечили проти продовження строку тримання під вартою, зазначили, що ризики відсутні, а тому є підстави для зміни на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає покарання від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Наведене свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 не працює, не одружений, раніше судимий, , а отже не має міцних соціальних зв`язків. Кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку.

Зазначені обставини свідчать про наявність ризику, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 20 квітня 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 20 квітня 2018 року 16:50 год.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_2