Справа № 359/127/18
Провадження №1-в/359/134/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Бориспільською виправною колонією №119 клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році",

в с т а н о в и в:
10.01.2018 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував, посилаючись на те, що останній не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Представник БВК № 119 в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Заслухавши думку засудженого, прокурора та представника БВК № 119, дослідивши матеріали клопотання, та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із особової справи, ОСОБА_4 засуджено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків визначено остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 року, та призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.297 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. "в" ст. 9 ЗУ "Про амністію у 2016 році" амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 233-757/0/4-14 від 26 травня 2014 року, формулювання "знову вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин", з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка звільнена судом від відбування покарання з випробуванням, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких.

Таким чином, амністія не може бути застосована до осіб, які звільненні судом від відбування покарання з випробуванням за умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин, і які протягом визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з випробуванням зокрема за умисний тяжкий злочин (ч.3 ст.297 КК України) згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 року, і до закінчення визначеного судом іспитового строку, а саме 02.04.2016 року, знову вчинив умисний тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України) згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2016 року.

Крім того, згідно довідки начальника державної установи «БВК № 119» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» на 07.09.2017 року засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відбув 1/2 строку призначеного покарання (1/2 строку настане лише 25.02.2019 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього амністії.

Керуючись Законом України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ та Законом України "Про застосування амністії в Україні" від 01.10.1996 року №392/96-ВР, ст. 86 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд -
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році" - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 08.40 год. 22.01.2018 року.

Суддя ОСОБА_1