У Х В А Л А
14 лютого 2018 року м. Шаргород
Колегія суддів Шаргородського районного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
у с т а н о в и л а:
15 січня 2018 року в провадження Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Вказане кримінальне провадження відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддям передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Ухвалою колегії суддів Шаргородського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року призначено підготовче судове засідання у справі на 14 лютого 2018 року.
12 лютого 2018 року на адресу суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що до призначення на посаду судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 працював у Вінницькій міській прокуратурі, тобто в той час, коли проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
У зв`язку з цим у обвинуваченого виникають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_1 , оскільки саме Вінницька міська прокуратура, де працював суддя, здійснювала нагляд за проведенням досудового розслідування, і, не виключено те, що ОСОБА_1 також приймав участь разом з іншими прокурорами у розробці та наданні вказівок органу досудового розслідування щодо цієї справи.
Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_8 просить задовольнити його заяву та відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду зазначеного кримінального провадження.
Колегією суддів всудовому засіданні на розгляд учасників справи поставлено питання щодо можливості вирішення заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_1 за відсутності захисника ОСОБА_9 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Прокурор, потерпіла, представник потерпілої, обвинувачений щодо розгляду заяви про відвід судді за відсутності захисника не заперечували.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заяву про відвід судді ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній.
Прокурор не заперечував щодо задоволення заяви про відвід судді.
Потерпіла та її представник підтримали заяву про відвід судді.
Суддя ОСОБА_1 зазначив, що дійсно на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України перебував на посаді прокурора прокуратури м. Вінниці працівниками якої здійснювалось процесуальне керівництво у даній справі, про обставини справи та тактику її розслідування йому відомо, зокрема, з оперативних нарад, які проводились в прокуратурі м. Вінниці. Крім цього, обвинувальний акт у справі затверджено прокурором з яким суддя тривалий час спільно працював та перебуває в дружніх стосунках.
Колегія суддів, вивчивши заяву про відвід судді ОСОБА_1 , матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового розгляду щодо заявленого відводу встановила наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
За правилами п. 4 ст. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.
У сторони захисту, а саме обвинуваченого ОСОБА_8 наявні сумніви в неупередженості судді ОСОБА_1 . Вказані обставини, на думку колегії суддів є об`єктивно обґрунтованими, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (справа Коробов проти України).
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ст. 9 Конституції України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.
Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України та інші) вбачається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.
Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Таким чином, оцінивши мотиви заявленого відводу та приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейським судом з прав людини з означених питань, з метою виключення будь яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить до висновку, що наведені підстави відводу є достатніми для задоволення заяви про відвідголовуючого судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 371, 372 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України передати до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3