АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1988/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно вироку, 05 жовтня 2016 року приблизно о 14-30 годин, ОСОБА_7 знаходячись на території промислової бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до приміщення будівельного вагончика, біля якого знаходився раніше знайомий ОСОБА_8 та запропонував йому придбати в нього металобрухт, на що ОСОБА_8 погодився. Так, ОСОБА_8 , зайшовши в приміщення будівельного вагончика відкрив ящик столу, для того, щоб взяти гроші для придбання металобрухту у ОСОБА_7 , однак в цей час ОСОБА_7 з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, знаходячись з правого боку від ОСОБА_8 , наніс йому удар по голові заздалегідь принесеним молотком, від якого ОСОБА_8 впав на крісло, що розташовано з лівого боку від столу. Після чого ОСОБА_7 почав погрожувати подальшим застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я, по відношенню до ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_8 , усвідомлюючи загрозу власному життю чи здоров`ю, дістав з ящику столу грошові кошти в сумі 3700 грн. та передав їх ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадені грошові кошти на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3700 грн.
В апеляційній скарзі із зміненими доводами прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, внаслідок невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Вказує також на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, суд не навів мотивів, з яких поставився критично до невизнання своєї вини обвинуваченим. Також не прийняв до уваги та не дав оцінку висновку судово-медичної експертизи про відсутність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на неповноту як судового, так і досудового слідства. Так, залишилась неперевіреною його версія подій, за якою він не здійснював нападу на ОСОБА_8 і не заволодівав грошима в сумі 3700 гривень, а отримав від потерпілого кошти в сумі 95 гривень за зданий металобрухт. ОСОБА_8 обмовляє його через неприязні стосунки, що існують між ними. В апеляційній скарзі посилається також на грубе порушення його права на захист через відмову суду надати час для підготовки до дебатів й останнього слова.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, прокурора, які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати вирок й направити кримінальне провадження на новий розгляд з підстав, наведених в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляцій колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Не погоджуючись із висновками суду, та, не визнавши себе винним, обвинувачений як під час досудового слідства, так і в суді заперечував свою причетність до вчинення злочину. Під час допиту судом він дав покази, що не здійснював нападу на ОСОБА_8 і не заволодівав грошима в сумі 3700 гривень, а отримав від потерпілого кошти в сумі 95 гривень за зданий металобрухт. Стверджував, що потерпілий ОСОБА_8 обмовляє його через неприязні стосунки, що існують між ними. Не підтверджено жодним чином розмір матеріальної шкоди, яку вигадав потерпілий - 3700 гривень. Даних про наявність на робочому місці ОСОБА_8 саме такої суми грошей не встановлювалась.
Колегія суддів звертає увагу, що версія обвинуваченого не перевірялась ані органами досудового слідства , ані судом. Крім того судом не досліджувався зміст документів , що містяться в справі, а лише оголошувалась їх наявність. Внаслідок цього поза увагою суду залишився висновок судово-медичної експертизи № 6164-ая/16 від 20.10.2016 року, згідно якого на момент огляду потерпілого ОСОБА_8 наявних тілесних ушкоджень а також їх слідів не виявлено. Натомість потерпілий стверджував , що удар був нанесений йому молотком , який слідство визнало речовим доказом по справі.
Незважаючи на це, суд визнав доведеними фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та кваліфікував дії ОСОБА_7 як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Колегія суддів вважає, що при таких обставинах залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Крім того , як вбачається із журналу судового засідання та технічного запису обвинувачений ОСОБА_7 просив суд надати йому можливість підготуватись до виступу в дебатах та останнього слова, проте суд не надав йому такої можливості.
Колегія суддів вважає це грубим порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки суд не забезпечив необхідних умов для реалізації процесуальних прав стороні захисту.
Допущені судом порушення процесуального закону позбавили його можливості правильно і повно з`ясувати всі обставини , які мають істотне значення по справі, а все це могло вплинути на правильність застосування кримінального закону та визначення міри покарання.
Встановлені колегією суддів обставини є підставами для скасування судового рішення відповідно до ст. 409 КПК України, хоча не відносяться до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.13,15,16 ч.1 ст.7 КПК України право на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів.
З метою забезпечення саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Питання правильності застосування кримінального закону та визначення міри покарання обвинуваченому необхідно вирішити суду при новому розгляді справи згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
У зв`язку зі скасуванням вироку колегія суддів вважає за необхідне залишити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та продовжити його на 60 днів оскільки підстави обрання такого запобіжного заходу не змінилися, а ризики невиконання ним процесуальних обов`язків тривають. При цьому колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, наявність судимості за вчинення особливо тяжкого злочину, відсутність постійного місця проживання, негативну характеристику, що свідчать про можливість обвинуваченого продовжити злочинну діяльність та можливість переховуватись від суду. Правдоподібність зазначених підстав для тримання обвинуваченого під вартою не викликає сумніву щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.
Керуючись: ст.ст.7,404, 405, 407, п.7 ч.2 ст. 412, 415, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 24 листопада 2017 року.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.
Головуючий-суддя:
Судді: