Ухвала іменем україни 12 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальні провадження, внесені

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000075 та

№ 0000679, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки

АДРЕСА_1 , такої, що не мала судимостей;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Сторожинець Кіцманського району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_2 , такої, що не мала судимостей.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виправдно за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 2 ст. 200 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 обвинувачувалися у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 2 ст. 200 КК України за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду старшого касира сектору касових операцій Кіцманського відділення № 933 групи відділень № 8

(м. Чернівці) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) ПАТ «Укрсоцбанк», будучи матеріально відповідальною особою, 28 лютого 2014 року, у період з 13 березня 2014 року по 14 березня 2014 року, з 17 по 21 березня 2014 року, з 24 по 27 березня 20144 року, з 16 по 20 червня 2014 року, з 23 по 26 червня

2014 року вчинила розтрату майна, що було їй ввірене, яке належало ОСОБА_8 на загальну суму 22 065 дол. США, що становило 190 842, 45 грн, а також 14 квітня, 02 червня 2010 року та 11 березня 2014 року майно ОСОБА_9 на загальну суму 8014 дол. США, що становило 82 865,21 грн, та 87 600 грн.

Також, ОСОБА_6 обвинувачувалася у тому, що, будучи старшим касиром касира сектору касових операцій Кіцманського відділення № 933 групи відділень № 8 (м. Чернівці) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) ПАТ «Укрсоцбанк», у зазначені періоди умисно протиправно повторно вчинила підробку та використанні засобів доступу до банківських рахунків.

Крім того, органами досудового розслідування також обвинувачувалася ОСОБА_7 у тому, що вона, обіймаючи посаду касира-економіста сектору касових операцій Чернівецького відділення № 925 групи відділень № 8 (м. Чернівці) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) ПАТ «Укрсоцбанк», тимчасово виконуючи обов`язки касира Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» у періоди часу з 28 по 30 травня 2014 року, з 02 по 06 червня, з 10 по 13 червня 2014 року, будучи матеріально-відповідальною особою, умисно повторно, за попередньою змовою групою осіб із

ОСОБА_10 , вчинила розтрату ввіреного їй майна, яке належало ОСОБА_8 на загальну суму 15 030 дол. США, що становило 176 799,98 грн

Також, ОСОБА_7 обвинувачувалася у тому, що, тимчасово виконуючи обов`язки касира Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк», у зазначені періоди умисно протиправно повторно вчинила підробку та використанні засобів доступу до банківських рахунків.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції, неправильність оцінки доказів та стверджує про наявність складу кримінальних правопорушень у діях ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
За ст. 419 КПК України у мотивувальній частині апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 подав прокурор, а також потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілих ОСОБА_11 .

При цьому, прокурор у своїй апеляції наполягав на незаконності виправдувального вироку, стверджуючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, обґрунтовуючи свою позицію щодо наявності в діях обвинувачених складів інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Як видно з апеляційних скарг потерпілої та представника потерпілих вони також порушували питання про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та просили скасувати виправдувальний вирок та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції.

Однак, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК України, не надав вичерпної та переконливої відповіді про те, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, визнав всі наведені у скаргах доводи неспроможними.
Натомість суд апеляційної інстанції обмежився наведенням показань обвинувачених, цитування положень закону України про кримінальну відповідальність та загальними фразами щодо відсутності в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачувалися.

У тому числі не було проведено належного аналізу доводам щодо протиправності дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та грубого систематичного протягом тривалого часу порушення ними їх посадових інструкцій.

Також не було надано належної переконливої оцінки й доводам про ненадання судом уваги ому, що у вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ставилися не тільки незаконні дії із нібито заявами на видачу готівки від імен потерпілих у паперовому вигляді, а й незаконні дії з електронними документами заяв на видачу готівки, сформованих у програмному комплексі банку «Flex Cube».
Таке рішення апеляційного суду не можна вважати законним, обгрунтованим та належним чином мотивованим, тобто таким, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, з огляду на наведене рішення апеляційного суду через порушення ним вимог ст. 419 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, ретельно перевірити всі доводи, викладені в поданих апеляційних скаргах, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 21 жовтня

2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3