Справа № 473/4113/17
Номер провадження 1-р/473/3/18
УХВАЛА
іменем України
"02" лютого 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення в порядку статті 380 КПК України ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року /справа № 473/4113/17, провадження № 1-в/473/14/2018/, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , якого засуджено вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року за ч.1 ст.263, п.8 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в державній установі «Вознесенська ВК №72» про зарахування строків з 27 серпня 2015 року по 09 лютого 2016 року та з 10 жовтня 2016 року по 30 березня 2017 року, як строків попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України відмовлено,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року /справа № 473/4113/17, провадження № 1-в/473/14/2018/, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , якого засуджено вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року за ч.1 ст.263, п.8 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в державній установі «Вознесенська ВК №72» про зарахування строків з 27 серпня 2015 року по 09 лютого 2016 року та з 10 жовтня 2016 року по 30 березня 2017 року, як строків попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України відмовлено,

31 січня 2018 року в порядку ст.380 КПК України засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просив роз`яснити йому дане судове рішення. При цьому в заяві засуджений ОСОБА_4 просив роз`яснити йому на підставі яких норм матеріального права йому було відмовлено в задоволенні його клопотань при проведенні судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.380 КПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення рішення.

При розгляді заяви засудженого ОСОБА_4 , в якій він просить роз`яснити йому якими нормами матеріального права керувався суд при розгляді його аргументів, при розгляді його клопотань в судовому засіданні про застосування відносно нього положень ч.5 ст.72 КК України, суд роз`яснює засудженому ОСОБА_4 , що класифікація норм права, яка застосовується у теорії права, є способом пізнання досліджуваного правового явища і являє собою логічний процес віднесення норм права до певного виду за відповідною підставою. Метою класифікації та розмежування норм права на види є їх деталізоване вивчення. Здійснивши чітку класифікацію норм права, правова наука може поглиблено дослідити їх важливу роль у правовому регулюванні, з`ясувати сутність та виробити методику їх практичного застосування у праві.

На даний час, правова наука знає велику кількість класифікацій норм права проведених за різними критеріями, що дозволяє всебічно досліджувати та аналізувати наявні в праві норми матеріального та процесуального права, з їх гіпотезами, диспозиціями та санкціями. Важливим теоретичним питанням, яке потребує нагального вирішення, є спір щодо розмежування норм права на матеріальні й процесуальні. Така класифікація, на перший погляд, здається простою: якщо норма міститься у матеріально-правовому акті - це матеріальна презумпція, а якщо в процесуально-правовому - процесуальна. Однак, така класифікація виглядає надто спрощеною та не висвітлює самої природи того чи іншого виду. Розмежовуючи норми права за галузевою приналежністю, можна було б з легкістю стверджувати про існування земельних, фінансових, екологічних цивільних, кримінальних та інших норм права. Пошук вірного критерію для розмежування норм права на матеріальні і процесуальні здійснювався різними вченими. Так наприклад ОСОБА_6 вважає, що «якщо умовне прийняття за істину не становить безпосереднього змісту правової норми, а є лише підставою для встановлення в правовій нормі певного порядку відносин між людьми, то ми маємо справу із презумпцією матеріального права». Це стосується, наприклад, чіткого встановлення законодавцем певних умов та правил, визначених в статті 72 КК України, щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Можна навести ряд інших підстав, за якими розмежовуються матеріальні та процесуальні презумпції.. ОСОБА_7 . Ойгензіхт визначає процесуальні презумпції як підстави, що виключають подання доказів для винесення судового рішення, чи вказують на суб`єкта процесу, на якого покладено тягар доказування. А матеріальні - як підстави для встановлення передбачуваного факту, що тягне за собою відповідні матеріальні наслідки, як результат з умовиводу про високий ступінь ймовірності його існування при певних обставинах.

Прихильником розмежування норм права на матеріальні і процесуальні був ОСОБА_8 . Критерієм цього розподілу було наступне: «якщо норма права містить правило, що є вирішенням справи по суті, то ця норма є матеріально-правовою, якщо ж вона передбачає порядок застосування норм матеріального права, те ця норма - процесуальна». Здійснюючи розмежування норм права на процесуальні і матеріальні варто виходити з підстав, що застосовуються при розмежуванні галузей права. Матеріальною галуззю права є сам робочий механізм правового регулювання. До неї відносять норми права, які є "первинним регулятором" суспільних відносин, що безпосередньо надають особам суб`єктивні права і юридичні обов`язки що містять підстави вирішення справи по суті. Норми матеріальних галузей права покликані відображати основи правовідносин, вони містять права й обов`язки їх учасників, встановлюють правовий режим вчинення певних дій або регулюють наслідки яких-небудь подій, тобто є основним регулятором суспільних відносин.

Норми процесуального права спрямовані на організацію примусового здійснення, приведення в життя норм матеріального права. Процесуальне право, покликане обслуговувати потреби реалізації норм матеріального права, є похідним від останнього і має по відношенню до нього завжди підлеглий, допоміжний характер.

Норми процесуальних галузей права покликані закріплювати процес реалізації й захисту прав та інтересів, передбачених нормами матеріальних галузей права. Таким чином, матеріальні й процесуальні норми різняться за функціями, які вони виконують у процесі правового регулювання.

Таким чином, суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 при розгляді його заяви, в якій він просить роз`яснити йому якою нормою матеріального права керувався суд при розгляді його аргументів, при розгляді його клопотання в судовому засіданні про зарахування строків з 27 серпня 2015 року по 09 лютого 2016 року та з 10 жовтня 2016 року по 30 березня 2017 року, як строків попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України, що суд керувався нормами матеріального права, закріпленими в статті 72 КК України, та положеннями Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуваня судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, який набрав чинності 24 грудня 2015 року та діяв до 20 червня 2017 року включно, на що є відповідне посилання у вводній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року. /Справа №473/4113/17, Провадження № 1 В/473/14/2018/.

При розгляді клопотань учасників процесу в судовому засіданні, в тому числі і засудженого ОСОБА_4 , суд керувався нормами статті 350 КПК України розгляд судом клопотань учасників судового провадження, відповідно до глави ІІ КПК України засади кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст..380 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
Заяву засудженого ОСОБА_4 в порядку статті 380 КПК України про роз`яснення ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року /справа № 473/4113/17, провадження № 1-в/473/14/2018/, якою в задоволенні клопотання засудженого, про зарахування строків з 27 серпня 2015 року по 09 лютого 2016 року та з 10 жовтня 2016 року по 30 березня 2017 року, як строків попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України відмовлено, - задовольнити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що при винесенні даної ухвали від 30 січня 2018 року, суд керувався нормами матеріального права, закріпленими в статті 72 КК України, та в Законі України від 26 листопада 2015 року №838 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахуваня судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, який набрав чинності 24 грудня 2015 року та діяв до 20 червня 2017 року включно, на що є відповідне посилання у вводній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року. /Справа №473/4113/17, Провадження № 1 В/473/14/2018/, а також процесуальними нормами глави ІІ та статтями 350, 537, 539 КПК України.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про роз`яснення судового рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Суддя : ОСОБА_9 ДРОБИНСЬКИЙ