Справа № 708/1092/17
Номер провадження № 1-кп/708/5/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рацеве Чигиринського району Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої 20.09.2017 року Чигиринським районним судом по ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком, згідно до ст. 75 КК України, в 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 і ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 після вчинення майнового злочину на шлях виправлення не стала та повторно 03.10.2017 року о 16год.30хв., перебуваючи неподалік тваринницької ферми, що в с. Рацеве Чигиринського району Черкаської області та знаходячись в салоні автомобіля «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , за відсутності останнього, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів заволоділа грошовими коштами в сумі 4200 грн., що знаходилися в барсетці на задньому пасажирському сидінні, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальних збитків на вказану суму.

Вона ж, повторно, 13.11.2017 року о 23год. таємно, з корисливих мотивів, незаконно проникла через паркан на територію подвір`я ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом зняття накидного замка з вхідних дверей проникла до гаражного приміщення домоволодіння останньої, де умисно заволоділа велосипедом марки «Аист» вартістю 400 грн., що знаходився у вказаному гаражному приміщенні та який на праві приватної власності належав ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_7 поїхала вказаним велосипедом до домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігала його до 16.11.2017 року, доки велосипед не забрала у ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_6 .

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала частково та пояснила суду, що 03.10.2017 року до неї зателефонував потерпілий, та запросив її прогулятися, а вона в свою чергу попрохала позичити їй кошти в сумі 4200 гривень, на що він відповів, що подумає.

Він під`їхав на автомобілі і вони поїхали за село, де вона знову почала просити позичити їй гроші, оскільки мала віддати подрузі борг, але потерпілий нічого їй на це не відповів.

Коли він вийшов з автомобіля, то вона побачила барсетку, з якої витягла гроші та сховала до кишені. Перерахувавши вдома гроші, вона виявила, що взяла 4200 гривень, з яких 2200 гривень віддала ОСОБА_9 , а 2000 гривень залишила собі.

Щодо крадіжки велосипеда, то вона в цьому своєї вини не визнає.

Того дня зателефонувала ОСОБА_10 і запросила її та ОСОБА_11 на день народження чоловіка.

Під час застілля вона вийшла з потерпілою на вулицю, щоб покурити і побачила велосипед, який стояв біля дверей гаража. Вона попросила в неї велосипеда, щоб відвезти ним цуценя, яке та їй дала.

Потерпіла погодилася і вона поїхала до ОСОБА_11 , в якого вдома і залишила велосипед.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою своєї вини в інкримінованих їй правопорушеннях, її вина також підтверджується наступними доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що він дійсно того дня їздив з обвинуваченою своїм автомобілем за село, а вранці наступного дня виявив, що немає грошей і зателефонував обвинуваченій, яка пообіцяла їх повернути, але згодом перестала відповідати на його дзвінки, а тому він звернувся до поліції.

Оскільки обвинувачена кошти в сумі 4200 гривень не повернула, то просить стягнути їх з неї;

показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що до неї зателефонувала ОСОБА_12 і запитала, що вони роблять, на що вона відповіла, що святкують день народження чоловіка, після чого обвинувачена сказала, що вони до них приїдуть. Вона приїхала з ОСОБА_13 на автомобілі останнього.

Після застілля вони разом і поїхали. Тоді ж вона, мабуть, і побачила велосипед, оскільки двері в гаражі були відчинені.

Коли обвинувачена повернулася по велосипед, вона не знає;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що обвинувачена була винна їй 2200 гривень, які віддала, повідомивши, що позичила гроші в ОСОБА_5 ;

показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що раму від велосипеда вона продала потерпілій за 100 гривень, сказавши, щоб колеса до велосипеда вона купляла сама;

показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що до нього приїхала обвинувачена і попросила, щоб велосипед постояв в нього, проти чого він не заперечував.

Потім через день приїхала ОСОБА_16 і забрала велосипед;

даними протоколу огляду велосипеда марки «Аист» від 17.11.2017 року (а.п.18-19);
довідкою про вартість велосипеда марки «Аист» (а.п.23);
результатами протоколу проведення слідчого експерименту від 29.11.2017 року за участю підозрюваної ОСОБА_7 , яка відтворила обставини викрадення нею належного потерпілій велосипеда з гаражного приміщення домоволодіння останньої та подальше пересування ним (а.п.52-56).

Оцінюючи докази в їх сукупності шляхом повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що обвинувачення знайшло своє підтвердження і кваліфікує дії обвинуваченої:

по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 - по ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
по факту крадіжки велосипеда з домоволодіння ОСОБА_6 - по ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Покази обвинуваченої в частині того, що вона не викрадала велосипед, оскільки їй його дала сама потерпіла, спростовуються, як показами самої потерпілої ОСОБА_6 , яка заперечила даний факт, пояснивши в судовому засіданні, що обвинувачена поїхала додому разом з ОСОБА_8 , після чого вона зачинила на засув хвіртку та закрила двері гаража на навісний замок, так і показами свідка ОСОБА_8 , який підтвердив покази потерпілої в тій частині, що вони з обвинуваченою поїхали від потерпілої разом на автомобілі, а через деякий час ОСОБА_12 кудись пішла, а потім повернулася з велосипедом, попросивши, щоб він в нього постояв.

Доводи захисника, що обвинувачена і потерпілий ОСОБА_5 були в дружніх відносинах і він мав намір позичити обвинуваченій гроші в сумі 4200 гривень, а тому і взяв їх з собою, заперечуються показами самого потерпілого, який достеменно не обіцяв позичити їй гроші, до того ж це не надавало право останній брати чужі кошти без дозволу їх власника, при цьому сама обвинувачена визнала в судовому засіданні, що вона дані гроші викрала, коли потерпілого не було в автомобілі.

Посилання захисника на те, що обвинувачена не встигла повернути потерпілому викрадені в нього кошти у зв`язку з поміщенням її під варту, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки дана крадіжка була вчинена 03.10.2017 року, а затримана обвинувачена була 20 січня 2018 року, з чого слідує, що вона не мала наміру відшкодовувати завдані потерпілому збитки.

Також не відповідають дійсності доводи захисника, що обвинувачена повернула потерпілій велосипед і це є пом`якшуючою обставиною, оскільки, як встановлено в судовому засіданні з показів потерпілої то свідка ОСОБА_8 , що велосипед було повернуто після втручання працівників поліції.

Сумніви захисника щодо вартості велосипеда нічим не обґрунтовані і клопотання про проведення експертизи з приводу визначення його вартості ним не заявлялося.

Крім того суд не може погодитися з доводами захисника, що на утриманні обвинуваченої перебували батьки-пенсіонери та малолітній син, оскільки вони документально не підтверджені.

Більше того обвинувачена на протязі тривалого часу вдома не проживала, у зв`язку з чим знаходилася в розшуку, що свідчить про те, що син був позбавлений піклування та матеріального забезпечення з її сторони.

Виходячи з цього, суд розцінює невизнання своєї вини обвинуваченою, як її бажання уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин, що вказує і на відсутність в неї щирого каяття.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу винної, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливх злочинів, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, а також бере до уваги надану в розпорядження суду Чигиринським районним сектором з питань пробації досудову доповідь стосовно особи обвинуваченої.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд також не вбачає.

З врахуванням викладеного та того, що обвинувачена, будучи в черговий раз засуджена за вчинення крадіжки чужого майна, через незначний проміжок часу знову вчинила аналогічні злочини, суд вважає, що її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і призначає їй покарання у вигляді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для застосування вкотре ст. 75 КК України, оскільки це позитивного результату не дало.

Беручи до уваги, що обвинувачена вчинила нові злочини під час іспитового строку, суд вважає необхідним до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду від 20.09.2017 року у вигляді шести місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на суму 4200 грн. суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі, оскільки він підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 заявлено не було.

Речовий доказ в кримінальному провадженні велосипед марки «Аист» необхідно залишити у власниці.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання:

по ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі;
по ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Чигиринського районного суду від 20.09.2017 року у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно визначити покарання - три роки шість місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання визначати з 20 січня 2018 року з врахуванням строку затримання та перебування під вартою.

Запобіжний захід - тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі чотири тисячі двісті гривень.

Речовий доказ велосипед марки «Аист» залишити у ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій, потерпілим, прокурору і захиснику.

Головуюча