Справа № 396/238/18
Провадження № 1-м/396/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка Кіровоградської області матеріали клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Варварівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст.30 ч.3, ст. 228.1ч.3 п. "б"; ст. 228 ч.2 Кримінального кодексу Російської Федерації,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст.30 ч.3, ст. 228.1ч.3 п. "б"; ст. 228 ч.2 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Тульській області»; кінець відбуття строку покарання - 01.01.2021 року.
Зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 в Україні: Кіровоградська область Новоукраїнський район с. Варварівка.
Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд: визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року.
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з"явився, про час, місце та дату розгляду клопотання був повідомлений належним чином, в клопотанні просив справу розглянути за його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність всіх правових підстав для його задоволення. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік».
Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 засуджений вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст.30 ч.3, ст. 228.1 ч.3 п. "б"; із застосуванням ст.62 ч.1, 66 ч.3 КК РФ, ст. 228 ч.2 Кримінального кодексу Російської Федерації, на підставі ч.3 ст. 69 КК РФ. (а.с. 7-12).
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Тульській області»; початок відбуття строку покарання - 02.01.2015 року, кінець відбуття строку покарання - 01.01.2021 року (а.с. 27).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.
Відповідно до наданої інформації Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: Кіровоградська область Новоукраїнський район с. Варварівка.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України (а.с. 35).
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
З огляду на зазначені норми, суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, передбачені ст.30 ч.3, ст. 228.1ч.3 п. "б"; із застосуванням ст.62 ч.1, 66 ч.3 КК РФ;ст. 228 ч.2 КК Російської Федерації, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто, підпис якого на вказаній заяві засвідчено начальником ФКУ ВК - 1 УФСВП Росії по Тульській області (а.с.25).
З медичної довідки, виданої начальником виправної колонії № 1, вбачається, що у ОСОБА_4 є наркотична залежність, стадія вимушеного утримання, перебуває на «Д» обліку у врача психіатра, нарколога (а.с.28).
Відповідно до ст. 11 Конвенції, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до КК України та визначає покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Таким чином, за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Як зазначено вище, ОСОБА_4 засуджений вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року за вчинення злочинів, передбачених:
- ст. 30 ч.3, ст. 228.1ч.3 п. "б" КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів у значному розмірі), із застосуванням ст. 62 ч.1, ст. 66 ч.3 КК РФ до 5 років позбавлення волі;
- ст. 228 ч.2 КК Російської Федерації (незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі) до 4 років позбавлення волі;
На підставі ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю вище зазначених злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму.
Кримінальна відповідальність за вчинені ОСОБА_4 злочини, передбачена: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309КК України.
За Кримінальним кодексом України за ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.
Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Ст. 69-1 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодекуу, яка відповідає ч.1ст.62 КК РФ.
Таким чином, засудженому ОСОБА_4 слід визначити покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 2 ст. 309КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
При цьому положення в частині конфіскації майна не можуть бути застосовані, оскільки не передбачені санкціями ч. 3 п. б ст. 228.1 та ч.2 ст. 228 КК РФ.
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю зазначених злочинів за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 6 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 10 вересня 2015 року - відповідно до дати, яка встановлена вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, та зарахувати устрок відбуття покарання строк тримання його під вартою в період з 02 січня 2015 року по 09 вересня 2015 року, включно.
Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд,-
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести вирок Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
Визначити, що ст. 30 ч.3 п. «б» ч.3 ст. 228.1 КК РФ, із застосуванням ст. 62 ч.1, ст. 66 ч.3 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, відповідає ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України.
Визначити, що ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, відповідає ч. 2 ст. 309 КК України.
Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року визначити покарання:
- за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю зазначених злочинів за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 10 вересня 2015 року - відповідно до дати, яка встановлена вироком Калужського районного суду Калужської області від 10.09.2015 року, та зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання його під вартою в період з 02 січня 2015 року по 09 вересня 2015 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її винесення, а засудженим - з моменту її вручення.
Головуючий: ОСОБА_1