Ухвала
іменем україни
02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 40000347 від 18 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Нова Басань Чернігівської області,

громадянина України, зареєстрованого

та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами обох інстанцій, - ОСОБА_6 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
виправданого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі прокурор просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, допущеними судами обох інстанцій. Вказує на те, що вирок суду є немотивованим і не відповідає вимогам ст. 374 ч. 3 КПК України, а також на помилковість рішення суду про виправдування ОСОБА_5 за ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України. Крім того, прокурор вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України.

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, за недоведеністю, що в його діях є склад даних кримінальних правопорушень.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 було пред`явлене обвинувачення в тому, що він як службова особа вчинив розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем та вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості за наступних обставин.

Так, в силу рішення 44 сесії Гостомельської селищної ради Київської області від 09 листопада 2010 року № 01-01-VI ОСОБА_9 09 листопада 2010 року був обраний на посаду Гостомельського селищного голови Київської області (у вересні 2015 року звільнився із займаної посади), тобто є службовою особою, яка має організаційно-розпорядчі та адміністративно- господарські повноваження і відповідно до рішення 45 сесії 4 скликання Гостомельської селищної ради № 827-45-IV від 23.06.2005 має 4 категорію та 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
ОСОБА_9 , будучи членом «Партії регіонів», за вказівкою невстановленої слідством особи - представника Ірпінського місцевого осередку «Партії регіонів» щодо організації підтримки партії шляхом забезпечення участі підлеглих працівників у мітингах, керуючись прагненням перешкодити волевиявленню учасників мирних акцій протесту під час Революції Гідності, вирішив організувати участь працівників у таких мітингах.

З цією метою 12 грудня 2013 року (точний час досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні Гостомельської селищної ради за адресою Київська область, смт. Гостомель. вул. Леніна, 125, із використанням своїх службових повноважень, передбачених ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діючи умисно, організував збори підлеглих працівників Гостомельської селищної ради та її виконавчого комітету.

Всупереч ст. 31 КЗпП України (власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором), наголосивши на вказаних зборах присутнім працівникам на обов`язковість участі кожного з них у мітингах на підтримку «Партії Регіонів», ОСОБА_9 наказав останнім в період з 13 грудня 2013 року по 15 грудня 2013 року прийняти участь у поїздках на такі мітинги, які відбувалися в Маріїнському парку в м. Києві, підготував список працівників ради, що прийматимуть участь у мітингах окремо у кожен день 13, 14 та 15 грудня 2013 року, визначивши при цьому осіб, відповідальних за явку підлеглих працівників, в тому числі заступника Гостомельського селищного голови ОСОБА_10 у робочий день 13 грудня 2013 року.
На виконання вказівок ОСОБА_5 13 грудня 2013 року з метою забезпечення участі підлеглих працівників Гостомельської селищної ради в мітингу «Антимайдан» близько 06 години 00 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_10 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , біля приміщення Гостомельської селищної ради, контролюючи явку працівників відповідно до списку, забезпечив виїзд працівників Гостомельської селищної ради, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Маріїнського парку м. Києва для участі у робочий час у мітингу на підтримку «Партії Регіонів».
ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що вище перелічені працівники Гостомельської селищної ради 13 грудня 2013 року були відсутні на робочих місцях та не виконували роботу відповідно до умов укладених трудових договорів, бажаючи приховати факт порушення їх трудових прав, не допустити оскарження ними своїх протиправних дій, будучи розпорядником бюджетних коштів відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діючи умисно та в інтересах працівників Гостомельської селищної ради, які були відсутні на робочих місцях 13 грудня 2013 року, розтратив шляхом зловживання своїм службовим становищем чуже майно - кошти місцевого бюджету, вчинивши дії, направлені на здійснення виплати вказаним працівникам грошових коштів у розмірі заробітної плати за 13 грудня 2013 року.

З цією метою ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні Гостомельської селищної ради за адресою Київська область, смт Гостомель, вул. Леніна, 125, підписав власноруч та видав підлеглим працівникам бухгалтерії Гостомельської селищної ради офіційні документи, у які внесено завідомо неправдиві відомості про те, що вище перелічені працівники 13 грудня 2013 року працювали відповідно до умов трудового договору, за що їм нарахована заробітна плата.

Зокрема, за вказівкою ОСОБА_5 його підлеглими працівниками Гостомельської селищної ради підготовлено, а ним особисто підписано та видано у грудні 2013 року (точний час не встановлено), в приміщенні Гостомельської селищної ради - табель обліку використання робочого часу Гостомельської селищної ради за грудень 2013 року, штатний розпис Гостомельської селищної ради та її виконавчого комітету за грудень 2013 року, розрахунково-платіжну відомість № 12 за грудень 2013 року, розпорядження про виділення коштів загального фонду місцевих бюджетів з рахунку № НОМЕР_1 , заявку на видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки; платіжне доручення № 459 від 20 грудня 2013 року.
У такий спосіб ОСОБА_9 , будучи розпорядником бюджетних коштів відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на підставі вищевказаних документів, за рахунок місцевого бюджету Гостомельської селищної ради, виплатив в якості заробітної плати за один робочий день - 13 грудня 2013 року на користь ОСОБА_10 - 298,65 грн., ОСОБА_11 - 138,65 грн., ОСОБА_12 - 159,90 грн., ОСОБА_13 - 151,16 грн., ОСОБА_14 146,95 грн., ОСОБА_15 - 136,60 грн., ОСОБА_16 - 131,59 грн., ОСОБА_17 - 132,48 грн., ОСОБА_18 - 118,75 грн., грошові кошти загальною сумою відповідно до висновку експерта № 5-05/123 від 27.03.2015 1 414,73 грн. (одна тисяча чотириста чотирнадцять гривень сімдесят три копійки), спричинивши матеріальну шкоду місцевому бюджету на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року вказаний вирок суду щодо ОСОБА_5 за апеляційною скаргою прокурора залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про обґрунтованість касаційної скарги, доводи виправданого та його захисника про заперечення проти касаційної скарги та обґрунтованість і законність судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 374 КПК України визначає вимоги до змісту вироку суду, в тому числі і виправдувального. Так, у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. У резолютивній частині виправдувального вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.
В порушення таких вимог процесуального закону суд, хоч і зазначив обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_5 , проте не вказав у вироку, які обставини були встановлені безпосередньо під час судового розгляду, не дав оцінку усім доказам обвинувачення, не мотивував у вироку чому він їх відкидає та чому пред`явлене обвинувачення є недоведеним, не вказавши у мотивувальній частині вироку суду обґрунтування такого висновку.
Крім того, не дотримано судом першої інстанції вимог ст. 374 ч. 3 п. 1 КПК України, оскільки у вироку суду не зазначено конкретної підстави для виправдання обвинуваченого. Формулювання, викладене у резолютивній частині вироку суду про визнання ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, за недоведеністю, що в його діях є склад даних кримінальних правопорушень є некоректним та таким, що не відповідає вимогам ст. 373 ч. 1 КПК України. Також у вироку суду відсутній висновок про виправдання обвинуваченого, як цього вимагає частина 4 статті 374 КПК України, що робить таке рішення суперечливим та неоднозначним.
Також, суд першої інстанції, хоч і зробив у вироку висновок про те, що у діях ОСОБА_5 не вбачається розтрати чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, оскільки нарахування заробітної плати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було проведено у відповідності до колективного договору між керівництвом та трудовим колективом Гостомельської селищної ради, а також на підставі заяв вказаних працівників, проте безпосередньо не дослідив такі заяви вказаних осіб, не звернув увагу на те, що жоден із свідків не зміг пояснити, за яких обставин писались такі заяви, які підстави надання вільного часу ними зазначались в заяві, а також де ці заяви збереглися і чи збереглися вони взагалі, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при дослідженні особових справ працівників таких заяв виявлено не було, на що посилалася сторона обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 419 КПК України, зазначених порушень процесуального закону не усунув, своє рішення про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення належним чином не мотивував та дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Отже, під час розгляду справи судами обох інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судових рішень, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування таких рішень.

За таких обставин, вирок та ухвала підлягають скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню частково.

При новому розгляді в суді першої інстанції необхідно врахувати наведене, перевірити інші доводи касаційної скарги прокурора, які аналогічні доводам його апеляційної скарги, щодо допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладеним фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та наявності в діях ОСОБА_5 складів злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами обох інстанцій, задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 рокута ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3